Søren Tybring (født 6. november 1773, død 19. november 1822) var en norsk prest og stortingsrepresentant fra Høland i Akershus. Tybring var sønn av sogneprest Johan Broderus Edinger Tybring og Ellen Geelmuyeden. Faren døde da han var 9 år gammel og han vokste derfor opp hos onkelen biskop Hans Henrik Tybring (også skrevet Hans Heinrich Tübring). Tybring var student ved Herlufsholm i Danmark i 1790 og cand. theol. i 1796. Samme år ble han kapellan ved Kristiansand domkirke. Fra 1798 var han aftensangprest og rektor ved borgerskolen på Bragernes i Drammen. I en kort periode i 1802 var han sogneprest i Karleby på Falster i Danmark, men ble senere samme år utnevnt til sogneprest i Bragernes. Han innehadde dette embedet til han døde i 1822. Han var førsterepresentant fra Drammen til det overordentlige Storting i 1814. Han skrev dagbok derfra som ble trykket i Historiske Samlinger bind II. Tybring var gift to ganger, første gang med Caroline Christiane Adolphine Bülow, datter av Christian Frederik Bülow og Barbara Wittrup Høeg, andre gang med Petronelle Nicoline Rode, datter av major Georg Frederik Rode og Carite Wilhelmine Holst.