Tapere og vinnere, eller ulike slags tapere? | kamikaze
Tapere og vinnere, eller ulike slags tapere?
I en kronikk i Dagbladet tar forskningsleder ved Institutt for samfunnsforsking, Mari Teigen, opp taperfokuset i regjeringens mannsmelding som et problem. Men Teigen bommer på poenget når hun skriver at
Hovedbudskapet er at siden menn kommer dårligere ut enn kvinner på en rekke områder, i forhold til skoleprestasjoner, frafall fra utdanning, helse, kriminalitet, omsorg for egne barn, osv., betyr det at menn også kan tjene på en aktiv likestillingspolitikk. På denne måten står regjeringen i fare for å underbygge oppfatninger av at vår tids likestillingsproblem er at menn har «tapt» der kvinner har «vunnet».
Teigen gir inntrykk av at dette fokuset på menn og likestilling fort kan komme til å koste noe i forhold til kvinner og likestilling; at mannsmeldingen legger opp til konflikt mellom kvinners og menns likestilling, og at mennenes "taperrolle" skulle være en direkte konsekvens av kvinners likestilling.
At menn taper på disse områdene, er ikke noe nytt (med unntak av utdanning) – at menn er overrepresentert på kriminalstatistikk og har dårligere kontakt med familie, er ikke noe som har skjedd på grunn av økt likestilling. At disse skjevfordelingene nå trekkes frem som problemer, er vel snarere et uttrykk for at tradisjonelt "kvinnelige" egenskaper* – familie, lovlydighet – er i ferd med å øke i verdi?
Når det er sagt, har Teigen noen gode poenger også – jeg sier
Ja! til å ikke isolere likestillingsproblematikk og -løsninger kjønnvis.
Ja! til at de foreslåtte tiltakene i mannsmeldingen er altfor tassete, og at politikken hadde vært tjent med å være mye modigere. La oss prøve igjen når det ikke er valgår?
PS: En rekke bloggere har tidligere skrevet om feminisme i forhold til "kvinnelige" verdier, deriblant Saccarina, Avil og vaarloek. Løp og les!
*Sidespor: Å snakke om kvinnelige og mannlige verdier, som jeg gjør her, er definisjonsmessig meningsløst, derfor hermetegn og "tradisjonelt" – legg hva du vil i begrepet, de fleste av oss har nok en relativt samstemt formening om hva vi mener.
« Holde styr på kommentarer? Opp av sofaen »
Dato : januar 13, 2009
Stikkord: feminisme, likestilling, mannesak, mannspanel
Good point. At menn statistisk sett ser mindre til ungane, sit uroleg på stolen på skulen og slåss meir i helgene er ikkje eit resultat av likestillinga.
… men at kvinner slåss mer i helgene er.
Avil og Esquil: How true!
nei, det er vel akkurat det HUN sier, i hvert fall fra det sitatet du gjengir.
Krissy: Jeg henger ikke med, mener du at jeg sier det samme som Teigen? Når hun sier at på denne måten står regjeringen i fare for å underbygge oppfatninger av at vår tids likestillingsproblem er at menn har «tapt» der kvinner har «vunnet», så sier hun nettopp at det å fokusere på manneproblemer kommer i konflikt med kampen for kvinners likestilling med menn.
Der er jeg uenig, jeg tror derimot at gjennom å fokusere på disse manneproblemene, kan man også komme et hakk nærmere mål når det gjelder kvinners problemer.
Videre sier Teigen Oppfatter dagens regjering kjønnsforskjeller og mangel på likestilling først og fremst som et spørsmål om menns tapte skanser? og der er jeg likeledes uenig, dette er ikke skanser som menn har tapt på grunn av de siste 50 årenes likestilling, men skanser som menn ikke har syntes var så veldig viktige før enn nå.
Men jeg er ikke sikker på om det var det du mente?
Selvmordbomber skrev:
«at menn er overrepresentert på kriminalstatistikk og har dårligere kontakt med familie, er ikke noe som har skjedd på grunn av økt likestilling.»
Det jeg merket meg i bloggen din var at du lett omskrev og utelot litt i din gjengivelse av hvor menn kommer ut som tapere. Med den bagatellseringen gjorde du det altfor lett for deg.
Altså en ting er at kvinner ikke vil ha tapere til menn. Ingen klandrer dem for det. Men det blir en helt annen ting når de vil gjøre politikk av sin forakt for svakhet – hos menn.
Hei nyx, velkommen, velkommen. Du har rett i at jeg plukket ut eksempler som passet godt, men ikke fordi bildet ser så veldig annerledes ut hvis jeg tar med de andre.
Jeg holder fast i at det eneste punktet av dem nevnt i artikkelen (nemlig «skoleprestasjoner, frafall fra utdanning, helse, kriminalitet, omsorg for egne barn») der økt likestilling for kvinner har betydd noe for menn, er innen utdanning (som jeg også nevner ovenfor). Delvis har kvinners inntog på den arenaen betydd hardere konkurranse for menn, og delvis skaper skolepedagogikken problemer for barn av begge kjønn, dog på forskjellige måter.
Kriminalitet og omsorg for barn har jeg nevnt, og når det gjelder helse så har jeg vondt for å se at likestilling har skadet menn på noe sett; det er veldokumentert at menn får bedre service hos legen, at det er forsket mer på menns sykdommer, og at menn til og med er flinkere til å trene enn kvinner. Kvinners helsefortrinn ligger nok mer i livsstilsforskjeller, med tanke på kosthold, alkoholbruk, stress — og likestillingen har vel snarere gjort at kvinner tar innpå menn.
Når du hentyder at jeg «vil gjøre politikk av sin forakt for svakhet – hos menn» så dikter du temmelig fritt. Dette handler overhodet ikke om forakt, men om at det ikke er noen motsetning mellom menns og kvinners likestilling. Menns kjønns- og kjønnsrollerelaterte problemer har ikke oppstått som en følge av kvinners økte likestilling.