Dræb mig nu bare (dødsspillet) - Igen... - Movellas
Dræb mig nu bare (dødsspillet)
Historien handler om 12-årige Kasie, der opgiver alt, da hun bliver valgt til, at deltage i det syttene dødsspil. Selvom hun kommer fra distrikt 1, var der ingen der meldte sig som frivillig for hende. Den næst yngste er Phil på fjorten år, og selv han er god til, at håndtere et våben... Selvom nogle er gavnmilde, er der også andre der kun ser hende som et skadedyr... Der skal udryddes...
PrologArenaen Drengen fra 4.Hvorfor?...Aften?Igen...Alirede... Jagt...Død, død og død...HjertebankenVinderen...
Jeg finder ud af, at ambisonernes lejr (som altid ligger ved overflødighedshornet) kun ligger tyve meter fra min 'lejr'. Selvom det måske er lidt for tæt på, er jeg glad for, at jeg stoppede. Nu kan jeg være sikker på, at jeg ikke fare vildt. Jeg lister langsomt hen til det sidste hjørne, der giver mig en perfekt udsigt over lejren. De har fået stablet en eller andet form for telt op, og har smidt alle våbene lige udenfor. Jeg ved ikke, hvor alle taskerne er. Ambionerne har kun fem seks tasker, som også ligger ved teltet. Da jeg ser ordenlig efter kan jeg tydeligt se, hvem der har allieret sig. Min medsoner Sam har allieret sig. Så er der pigen fra 2... jeg mener det er Felicia. Jeg kan ikke se drengen fra to nogen steder. Det er jeg enlig også glad for. Jeg ville nødigt kæmpe mod en der, er seks år ældre end mig, og som vejer fem gange så meget som mig. Pigen fra 4, Olive og til sidst drengen fra 7. Jeg kan ikke huske, hvad han hedder, men det er vildt, at de tog ham med. Selvom han fik et 9-tal med sin økse, er han stadigvæk ikke ambson. Da jeg høre kanonslaget for jeg sådan et chok, at jeg fare sammen. En af mine små knive rammer metalgulvet, og laver en unaturlig høj lyd. Den lyd høre ambisonerne selvfølgelig, og de vender sig allesammen hovedet i samme retning. I min retning. Det er som om, at jeg ser alt i slowmotion. Først drengen fra 7 der hæver øksen. Så pigen fra 4 der kommer ham i forkøbet, og sender en pil afsted. Jeg ser pilen, der fare hen mod mig. Den pil, som vil dræbe mig. Den pil der... der... der bore sig ind i noget lige over mit hoved. Endnu et kanonslag lyder, og jeg vender mig forvirret rundt. Pigen fra 11 synker langsomt ned på jorden, og taber så til sidst den store dolk hun havde i hånden. Den dolk, som kunne have siddet i mit hjerte lige nu, hvis ikke det havde været for pigen fra 4. En ambison, som lige har redet mit liv.