svensk politik – Sida 69 – VÄNSTRA STRANDEN
Postat lördag 21 april 2007 Författare Vänstra StrandenKategorier svensk politik, vetenskap22 kommentarer till Identitet och normalitet
Postat fredag 20 april 2007 fredag 20 april 2007 Författare Vänstra StrandenKategorier svensk politik3 kommentarer till Fel recept?
Postat måndag 9 april 2007 fredag 4 maj 2007 Författare Vänstra StrandenKategorier svensk politik9 kommentarer till Om identitet – igen!
Många har frågat vad "identitetspolitik" är? Enligt min uppfattning är identitetspolitik ett begrepp som innebär att man driver frågor om grupprättigheter och att det för individen är centralt att vara definierad in i en sådan grupp: kvinna, same, svensk. blatte, kristen eller arbetare. För mig är en sådan politik motsatsen till ett samhälle som frigör individen från maktens instrument. Gruppidentiteter tenderar att formas utifrån de rådande maktförhållandena och de bortser från individens komplexitet. Inte bara så att vi kan ha många identiteter utan också att vi kan välja en del identiteter men inte andra, att vi kan utvecklas från en identitet till en annan och att det finns ett implicit maktförhållande (förtryckare- förtryckt) i nästan alla identitetsprojekt. Jag vill inte se en ny vänster som driver identitetspolitik.
Postat tisdag 27 mars 2007 tisdag 27 mars 2007 Författare Vänstra StrandenKategorier svensk politik43 kommentarer till En ny vänster?
Postat lördag 24 mars 2007 Författare Vänstra StrandenKategorier europeisk politik, svensk politik6 kommentarer till Drottning Margot eller mycket väsen för ingenting
Många har kommenterat Erik Fichtelius dokumentär om Göran Persson. De flesta är mycket kritiska. Kritik har kommit mot idén, mot Persson själv, mot taffliga kameravinklar, mot bristen på kritik och mot musiken. Personligen tycker jag att kritiken går bredvid målet. Dokumentären visar upp en statsminister när han inte är offentlig, en statsminister som får förklara sig och analysera sina egna beslut. Visst finns här lite av en dokusåpadramaturgi (tittar in i kameran och pratar till sig själv) men också just en dramaturgi där vi som medborgare får lite mer kött på benen kring många beslut som berört oss.
Fichtelius har visserligen klippt programmet med emotioner i centrum, men han kan inte klippa bort det faktum att det är en alldeles väldigt självuppskattande person som tittar på sig själv i en egenhändigt hopsnickrad furstespegel. Nästan en skrattspegel. Och jag som tittare får – äntligen – lov att dra mina alldeles egna slutsatser av vad Persson säger. Så skönt att slippa de allestädes närvarande politiska journalister som tror att de alltid har de mest relevanta frågorna att ställa eller de mest genialiska analysera att göra.
På sätt och vis är dokumentären Perssons svar på Bildts blogg. Är det därför journalistkåren är upprörd?
Vad jag känner – att människan på tronen har mycket större betydelse än många teoretiker vill tro, att Persson går på det "Perssonska programmet" snarare än på det socialdemokratiska och att Persson inte har så värst mycket empati för annat än de maktmänniskor han beundrar. De andra får klara sig bäst de kan.
Vi får väl se i de följande två avsnitten.
Liknande resonemang finns hos Ett hjärta rött.
Postat onsdag 21 mars 2007 onsdag 21 mars 2007 Författare Vänstra StrandenKategorier medier, svensk politik5 kommentarer till Göran Perssons furstespegel