Vi snakker om Den Lange Depresjonen (1873-1896) og Den Store Depresjonen (1929-1939). Nedgangen i 1873 startet med økonomisk kollaps i jernbanebobler. Kollapsen varte fram til 1878, med en kort oppgang, som ble etterfulgt av en ny kollaps i 1880-årene. Den siste og mest dramatiske nedgangen under Den Lange Depresjonen startet så med kollapsen av en ny omfattende jernbaneboble og en boble i eiendomsspekulasjon.
Den Store Depresjonen begynte i 1929 med kollapsen av en gigantisk aksjemarkedsboble. Den var imidlertid resultat av en forutgående kollaps i en vill eiendomsboble som fyrte opp kollapsen i aksjemarkedet. Det igjen førte til en massiv finansieringssvikt og tilslutt en fullstendig økonomisk kollaps.
PÅ 1930-tallet var arbeidsløsheten i Europa og USA mellom 20 og 30 prosent og dels langt over det. En kort økonomisk oppgang mellom 1934 og 1937 ble etterfulgt av en ny kollaps som varte fram til 1939.
Den Lange Depresjonen endte med at kapitalistklassen ga seg i kast med imperialistiske løsninger. Produktivkreftene og profittsystemet i kapitaliststaten hadde vokst ut over begrensende nasjonale grenser. Arbeidsløsheten i USA begynte ikke å synke før den imperialistiske spansk-amerikanske krigen i 1889.