Désolé pour ceux qui pensaient tomber sur un topic qui parle de ce vieux serveur cringe qu'était Frost, rien à voir avec Pokémon
När det mäktiga kungariket Arendal uppslukas av evig vinter är Anna den enda som kan rädda sitt hemland. Men kommer hon att lyckas kämpa mot vädrets makter, hitta sin syster Elsa och göra slut på den magiska kölden?
Läs högt och ge luv åt sagan!
Kungariket Arendal var en livlig och lycklig plats, inbäddad bland bergen långt upp i norr. På natten lyste det vackra norrskenet ofta upp himlen i underbara mönster.
I Arendal härskade en vänlig kung och drottning. Deras unga döttrar, Elsa och Anna, var deras livs stora lycka. Men kungaparet hade en hemlig oro ...
Deras äldsta dotter Elsa hade magiska krafter. Hon kunde skapa snö och frysa saker med händerna!
Den yngsta dottern Anna avgudade sin storasyster. De två var oskiljaktiga. En kväll overtalade Anna Elsa till att smyga in i slottets stora sal och skapa ett magiskt vinterland!
Men när flickorna lekte råkade Elsa slå till Anna med en stråle av iskall magi. Lilla Anna föll darrande till marken.
En strimma av vitt dök upp i hennes hår. Elsa blev rädd för systerns skull och ropade på hjälp. Det oroliga kungaparet förde skyndsamt döttrarna till trollens rike. Trollen hade en mystisk förmåga att läka och de hade magiska kunskaper.
Ett klokt gammalt troll talade till dem. "Det var tur att hon inte blev träffad i hjärtat", sa han. "Hjärtat är inte lätt att ändra, men huvudet kan övertygas. För att vara säkra bör vi avlägsna all magi, även minnena av den."
Det gamla trollet botade Anna genom att förändra hennes minnen och avlägsna all magi. Hon skulle inte minnas Elsas magiska kraft.
Trollet varnade kungen och drottningen: "Fruktan kommer att bli er fiende."
Hemma i Arendal kände sig kungen och drottningen oroligare än någonsin förr. De låste slottsportarna och lärde Elsa att kontrollera sina krafter så att ingen skulle få reda på dem. Men varje gång hon hade starka känslor forsade magin fram. Så kungen gav henne ett par handskar som skulle hjälpa henne att hålla tillbaka den.
Elsa beslöt att hålla sig på avstånd från Anna för att systern skulle vara säker.
När flickorna växte upp försökte Anna ständigt få vara tillsammans med sin syster. Men Elsa sa alltid att hon var upptagen - hon var rädd för att råka Anna igen.
Åren gick och flickorna blev alltmer som främlingar för varandra. När de sedan var i tonåren gick kungen och drottningen olyckligtvis under i ett oväder till havs. Systrarna kände sig sorgsnare och ensammare än någonsin.
När Elsa var gammal nog var det hennes tur att bli drottning. Slottets grindar öppnades för en enda dag för att fira hennes kröning.
Anna var ivrig att få träffa så många människor - särskilt en vacker ung prins som hette Hans!
Men Elsa kämpade fortfarande för att dölja sina krafter. Hon hoppades bara att klara sig genom dagen utan att någon upptäckte dem.
Till Elsas lättnad gick firandet precis enligt planerna. Alla hurrade för sin vackra nya drottning.
Efteråt hölls en fest i stora salen. Anna och prins Hans tillbringade kvällen med att skratta, dansa och prata. De hade så mycket gemensamt! Allt kändes perfekt så de fattade ett stort beslut ...
Anna presenterade Hans för Elsa - och meddelade att de skulle gifta sig.
Elsa blev chockad. "Du kan inte gifta dig med någon du precis har träffat", sa hon till Anna.
"Jo, om det är äkta kärlek", envisades Anna.
Men Elsa ville inte lyssna på Annas argument.
"Mitt svar är nej", sa hon bestämt. "Festen är över!"
Elsa började gå från salen, men Anna grep tag i hennes hand - hon försökte få Elsa att stanna och prata om saken. Men Anna råkade dra av systerns handske!
Anna fortsatte att envisas. Hon var förvirrad och arg. "Varför stänger du mig ute?" frågade hon Elsa. "Jag kan inte leva så här längre!"
"Nu räcker det!" ropade Elsa. En iskall stråle sköt ut från hennes obehandskade hand och sände ut ett lager av is som lade sig över balsalen! Alla stirrade som om de inte kunde tro sina ögon.
Elsa flydde från slottet, förtvivlad över att hemligheten till sist blivit avslöjad. Hon var skräckslagen för att råka skada någon.
"Håll er borta från mig!" varnade hon stadens invånare.
Allt runt Elsa förvandlades till is medan hon sprang. Hon steg ut på fjorden och vattnet blev bottenfruset! Hon rusade mot bergen på andra sidan.
Elsa tog sig upp i bergen, och när hon inte hade någon att oroa sig över släppte hon för första gången lös sina krafter. Hon kände sig fri! En snöstorm virvlade upp runt henne. Hon förvandlade rentav sin klänning till en vacker isklänning.
När Elsa närmade sig bergets topp skapade hon ett utsökt, glänsande ispalats. Äntligen kände hon sig som den person hon alltid varit avsedd att vara!
Elsas snöstorm hade täckt Arendal med snö och alla fick panik eftersom det var mitt i sommaren. Anna insåg att hon måste hitta Elsa för att snön skulle smälta - dessutom ville hon ha tillbaka sin storasyster. Nu när Elsas hemlighet var avslöjad kunde de äntligen komma varandra nära igen!
Anna lämnade över ansvaret för kungariket till Hans och red ut i bergen. Ovädret gjorde resan besvärlig, särskilt när Annas häst kastade av henne i snön. Som tur var upptäckte hon ett litet hus framför sig.
Huset var Vandrar-Östens handelsstation och bastu. Anna sprang in och började genast samla ihop varor som hon behövde.
En ung man som hette Kristoffer höll också på att handla vinterförråd på handelsstationen. Han nämnde att ovädret kom från Nordberget.
Anna började ställa frågor. Om ovädret kom från Nordberget var det där Elsa fanns!
Men Kristoffer var upptagen med att köplså om varorna. Han kände sig trängd och till sist slängde han ur sig: "Men flytta på dig nu, så jag kan göra upp med utsugar'n här!" Den förolämpade butiksägaren kastade ut honom tomhänt i snön.
Då fick Anna en idé. Hon hittade Kristoffer i stallet med renen Sven och erbjöd sig att ge honom de varor han behövde. I gengäld ville hon att han förde henne upp till Nordberget.
Till sist gick Kristoffer med på saken. "Vi går vid gryningen."
"Nej", sa Anna. "Vi går nu med en gång."
Anna och Kristoffer klev upp i en släde och Sven började dra dem uppför berget.
Till en början var resan riktigt trevlig. Anna berättade allt om Elsa och vad som hänt i Arendal för Kristoffer.
Men plötsligt började en flock vargar jaga dem! Anna hjälpte Kristoffer att slå bort vargarna. Till sist tvingades Sven hoppa över en djup ravin för att komma uden de vilda odjuren.
Släden slogs sönder mot klipporna nedanför, men Anna, Kristoffer och Sven klarade sig oskadda.
De tre fortsatte in i skogen till fots. Snart hamnade de i ett vackert vinterlandskap. Anna blev hela tiden ännu mer angelägen om att hitta Elsa - hon måste få veta mer om systerns fantastiska kraft!
"Jag visste inte att vintern kunde vara så ... vacker", sa Anna.
"Men den är så vit", inflikade en röst. "Hur skulle det vara med lite färg?"
Det var en levande snögubbe!
"Jag heter Olof", sa han och berättade att Elsa hade gjort honom.
Anna gav Olof en morotsnäsa och bad honom att föra dem till hennes syster. "Vi måste få Elsa att ta tillbaka sommaren."
Olof log stort. "Jag har alltid gillat tanken på sommaren", sa han. "Den varma solen mot ansiktet, och tänk att få en tjusig solbränna. Bara göra vad det nu är snö gör på sommaren."
Men Anna och Kristoffer tänkte samma sak: sommar skulle inte vara bra för en snögubbe.
Stigen uppför berget blev allt svårare att färdas. Som tur var hittade Olof snart en trappa av is som ledde raka vägen upp till Elsas ispalats.
"Wow", utbrast Anna förundrat när de kom upp till toppen. Palatset var fantastiskt!
De närmade sig den stora porten och Anna knackade. Efter en liten stund svängde porten upp.
Elsa blev bekymrad när hon fick se Anna. Hon ville återvände hem med sin syster, men hon visste att allt skulle vara annorlunda nu när hemligheten var avslöjad. Hon mindes också hur farliga hennes krafter kunde vara.
"Jag vill att du går nu, Anna", sa Elsa. "Jag är ledsen, men det är så det måste bli."
Men Anna berrätade att Arendal fortfarande var nerfruset. Om Elsa höll sig undan skulle alla i kungariket frysa ihjäl!
Nu blev Elsa rädd. Hon medgav att hon inte visste hur hon skulle göra för att bryta förtrollningen.
Anna var säker på att de kunde lista ut det tillsammans, men Elsa trodde det var omöjligt. Hon blev förtvivlad när hon insåg att hon var en fara för andra.
Elsas känslor överväldigade henne tills krafterna forsade ur henne - och träffade systern i hjärtat!
Anna vägrade ändå att ge sig av, övertygad om att hon kunde hjälpa sin syster. Men Elsa envisades - och frammanade en jättelik snögubbe för att visa Anna, Kristoffer och Olof ut.
"Hallå där, nu gjorde du mig till lillebror", sa Olof glatt gill Elsa. Han vände sig till den väldiga snögubben. "Jag tänker kalla dig Marshmallow!"
Elsa befallde Marshmallow att föra Anna och hennes följeslagare nerför berget. Men när Anna träffat honom med en snöboll bestämde han sig för att jaga dem i stället!
Vännerna sprang tills de kom fram till en klippa, sedan sänkte de sig nerför bergväggen. Men Marshmallow grep tag i repet och drog upp dem igen. Anna gjorde det enda hon kunde komma på - hon skar av repet!
Som tur var landade Anna, Kristoffer och Olof oskadda i en mjuk snödriva. Men något var fel med Anna - hennes hår höll på att bli vitt!
"Vad hände egentligen där borta? Vad gjorde hon med dig?" frågade Kristoffer.
Anna berättade att Elsa träffat henne med sin kraft.
Kristoffer visste precis vad han måste göra. Han hade några vänner som var experter på praktiskt taget allting. De skulle kunna hjälpa Anna!
Mörkret föll medan Kristoffer förde Anna och Olof till trollens rike. När trollen fick se Kristoffer kom de ut från sina gömställen. Kristoffer hade tillbringat mycket tid tillsammans med dem när han växte upp, så han var praktiskt taget medlem av familjen!
När ett gammalt troll rörde vid Annas hår förstod han genast att hon blivit skadad. "Du har fått is i ditt hjärta på grund av din syster", sa det gamla trollet. Han förklarade att Anna skulle frysa till ren is på en dag om inte förtrollningen bröts. "Bara en äkta kärlekshandling kan tina ett fruset hjärta".
Olof och Kristoffer tänkte snabbt och beslöt att föra Anna tillbaka hem. Visst skulle prins Hans kunna bryta förtrollningen med en kyss av äkta kärlek!
Hemma i Arendal hade Hans blivit orolig när Annas häst kom hem utan henne. Så han samlade frivilliga som kunde hjälpa honom att hitta Anna.
När Hans grupp kommit fram till ispalatset försökte Elsa försvara sig. Men under kampen blev hon träffad av fallande is och slogs medvetslös. Det slutade med att hon fördes tillbaka till Arendal som fånge.
Kristoffer och Anna visste inte vad som hänt i Elsas ispalats. Kristoffer förde Anna till slottets grindar i Arendal och lämnade sorgset över henne till tjänarna.
Han hade börjat inse att han brydde sig mycket om Anna. Men han visste att hon var i allvarlig fara ... och att hennes sanna kärlek Hans skulle kunna göra henne frisk igen.
Tjänarna tände en brasa i biblioteket för att värma Anna, men hon blev ändå allt kallare för varje minut som gick.
Anna blev så glad när Hans kom. Hon förklarade vad Elsas isstråle hade gjort och hur en kyss av äkta kärlek skulle kunna rädda henne. "Bara en äkta kärlekshandling kan rädda mig", sa hon.
Men Hans visade inga tecken på att vilja kyssa henne. "Kan det vara så lätt", frågade han och leendet blev hånfullt.
Sedan släckte Hans brasan med en bringare vatten. Han förklarade att han bara låtsats vara förälskad i henne för att få härska över Arendal!
Nu när Anna nästan frusit till is visste Hans att drömmen låg inom räckhåll. Det enda han måste göra var att bli kvitt Elsa.
"Det får du inte", flämtade Anna. Hon föll ihop på golvet medan isen sakta spred sig i kroppen.
Samtidigt var Elsa inspärrad i slottets fängelsehåla och det enda hon kunde tänka på var att ta sig bort från kungariket för att skydda alla mot sina krafter. Hon var dessutom orolig för Anna - hon visste inte att Anna också återvänt till Arendal.
Elsa blev så upprörd att hon förlorade kontrollen över sin magi och frös ner fängelsehalån. Isen bröt sönder kedjorna och hon flydde därifrån!
I samma ögonblick hjälpte Olof Anna att resa sig och ta sig ut. Den lille snögubben hade insett att Kristoffer älskade Anna - och att hans kyss skulle kunna rädda henne!
Anna upptäckte att Kristoffer kom springande mot henne och började långsamt röra sig mot honom, nästan helt nerfryst.
Men då fick hon se något annat - Hans skulle just hugga Elsa med sitt svärd!
Med all sin kvarvarande styrka kastade sig Anna framför Elsa. Hans svärdshugg kom just som Annas kropp frös till ren is. Med ett högt KLING splittrades svärdsbladet.
Elsa grät när hon slog armarna runt sin syster. "Åh, Anna", snyftade hon.
Det gick en liten stund. Sedan hände något häpnadsväckande. Anna började tina! "Elsa?" viskade hon.
"Offrade du dig för min skull?" frågade Elsa. Anna nickade svagt.
"En äkta kärlekshandling kan tina ett fruset hjärta", så Olof.
Genom sin självuppoffring hade Anna hjälpt Elsa att inse att kärlek var mäktigare än rädsla.
Plötsligt förstod Elsa att kärlek var den styrka med vilken hon kunde styra över sin magi. Hon lyfte armarna och isen och snön som täckt Arendal smälte bort.
Men Olof höll också på att smälta! Elsa tillverkade snabbt ett litet snömoln bara för honom.
"Det här är den bästa dagen i mitt liv!" sa han.
När sommaren kommit tillbaka seglade de besökande fartygen iväg och i Arendal återgick tillvaron till det normala.
Anna ersatte Kristoffers släde och betalade för hans varor. Men han hade bråttom därifrån - särskilt inte när Anna överraskade honom med en kyss!
Elsa skapade magiskt en skridskobana i slottet och lät öppna portarna för folket - nu tänkte hon aldrig någonsin stänga dem igen.
Alla hade underbart roligt med att åka skridskor tillsammans med drottning Elsa och prinsessan Anna. Kungariket Arendal var återigen en lycklig plats!