Några remissinstanser däribland SAVanser att det under fredsplikt och rådande stabiliseringsavtal kan bli svårt att säkerställa att den höjda arbetsgivaravgift tas igen på de anställdas sjukersättningsförmåner.
RFV bedömer att de ekonomiska uppskattningarna är rimliga. Verket saknar underlag för en egen bedömning av att de s.k. dynamiska effekterna. Flertalet remissinstanser, bl.a. RRV, SA V, Statskontoret och SACO anser att det är svårt eller omöjligt att bedöma av de statsfinansiella konsekvenser- na på grundval av det underlag som redovisats. SACO hävdar att netto— effekten på budgetunderskottet blir mindre än hälften av vad som anges i promemorian och att effekten på den totala sjukfrånvaron kommer att vara försumbar. Till stöd för sin beräkningar åberopar SACO att arbets- gruppen inte tagit hänsyn till att ökad närvaro av sjuka på arbetet leder till fler sjuka, att några kommer stanna hemma ett par dagar extra och att undantag från karens måste ges till vissa yrkesgrupper. Vidare anser SACO att arbetsgruppen överskattat den totala sjukfrånvaron och be- träffande budgetsaldot inte beaktat kompensation till kommunerna. Även TCO bedömer att uppskattningen av nettobesparingen är orealistisk.
SoS anser att den samhällsekonomiska analysen borde ha inkluderat en hälsoekonomisk analys. Flera remissinstanser däribland LO och FF anser att de administrativa effekter på försäkringskassan inte är beräknade. RF V, SA V, RS V. LF , SAF, FKF och SACO påpekar att arbetsgivare med genomsnittligt högre korttidsfrånvaro än andra och därmed fler karens- dagar gör en större besparing utan att för den skull ha bidragit till en bättre arbetsmiljösituation.
Landstingsjörhtmdet understryker att reformen får inte leda till ökade kostnader eller minskade skatteintäkter för landstingen. De ekonomiska effekterna för landstingen måste beredas i överläggningar om den kom- munala ekonomin. Företagarnas riksorganisation anser inte att förslaget om karensdagar skall/leda till att arbetsgivaravgiften höjs. Däremot kan ett system med differentierade arbetsgivaravgifter övervägas.
Sjuklönen utgör följande andel av den lön och andra anställningsför- måner som arbetstagaren gått miste om till följd av nedsättningen i arbetsförmågan under sjuklöne- perioden enligt 7 g, nämligen
För dagar i en sjuklöneperiod enligt 7å som arbetstagaren gått miste om lön och andra anställ- ningsförmåner till följd av nedsätt- ningen i arbetsförmågan gäller
1. att sjuklön inte utges för den första dagen för vilken sjuklön kan utges enligt 8 5 första stycket,
Om arbetstagaren under de senaste tolv månaderna till följd av bestäm- melserna i första stycket 1 gått miste om sjuklön från arbetsgivaren för sammanlagt tio dagar, utgör sjuklönen för dag som avses i första stycket 1 75 procent av den lön och andra anställningsförmåner som arbetstagaren gått miste attt till följd av nedsättningen i arbets— förmågan.
7 5 Sjuklöneperioden omfattar den första dag arbetstagarens arbetsförmåga är nedsatt på grund av sjukdom och de därpå följande tretton kalender- dagarna i sjukperioden. En sjuklöneperiod börjar inte om arbetstagaren
Om. en sjukperiod börjar inom fem dagar från det en tidigare. sjidqwriod avslutats skall vid beräk- ning av sjuklöneperiodens längd enligt första stycket och sjuklönens storlek enligt 6 eller 15 & inräknas dagar i en sjuklöneperiod hos samma arbetsgivare under den tidigare sjukperioden.
Sjuklön skall inte avse mistade förmåner under tid innan arbetsgivaren fått anmälan om sjukdomsfallet. Sjuklönen skall dock avse sådana för— måner från och med den dag då sjukdomsfallet inträffade, om arbets— tagaren varit förhindrad att göra anmälan och sådan gjorts omedelbart efter det att hindret upphört.