Lisa Shearin Social Group: Nu går ind i Deadline helvede – og det er okay - Tackk
Der er fem rådyr, (som jeg kan se) græsning ved siden af pecan træ tættest på huset. Jeg ville sende et pic, men jeg kan ikke få en uden at skræmme væk damer der frokost. Der er normalt syv af dem (jeg spekulerer på, hvis de andre to besluttede at sove), som jeg har døbt "Klike." Vi har set over et dusin hjorte rundt i huset til enhver tid, så man er nødt til at spørge, hvordan en doe får ind en klike (eller stemt væk fra øen)? Hmm. Sidste uge, så jeg en otte-punkts buck ud af æbletræ. Gorgeous.
Men nogen billeder vi har taget er mindre end imponerende — det er derfor jeg ikke har sendt mange. Vores billeder af vores to red - tailed hawks (store og storslåede) kommer ud at gøre dem ligne overdimensionerede, vred udseende robins. (De kan lide at aborre på hegnet skinnerne i den fjerneste ende af hunden "græs" som jeg ynder at kalde det). Ligner vi har brug for en god zoom linse til vores kamera.
Okay, videre til blog emne i dag. Dragon sammensværgelse (SPI filer #2) er på grund af min redaktør på April 1. Der er lidt mindre end to måneder fra nu. Mit mål er at gøre 2.000 ord om dagen til den næste måned, forlader den sidste måned for at gå tilbage og vævning denne ting sammen. Jeg er glad for at sige, at jeg er smuk zen om det — ingen understregede ud, ingen angst, ikke bekymrende, at jeg er en banalisere og der er ingen måde jeg kan få det gjort. Skal være landluft og land stille. Vi elsker det her. : )
I går, jeg snuble på et trick, jeg tror vil hjælpe mig slutte den skitse uden at glemme at medtage nogen af de "ooh, jeg har brug for at være sikker på at medtage denne" elementer. Jeg skriver mine kladder i lange hånd, og derefter tilbringe søndag eftermiddag og aften at skrive, hvad jeg har skrevet i løbet af ugen på min laptop. Jeg stort set skrive scenerne i orden, men jeg springer rundt lidt. Det er hvad min hjerne fortæller mig at gøre med denne bog, og siden har det været arbejde stor nemlig mig så langt, jeg er ikke bekymre sig om hvorvidt det vil arbejde i sidste ende, vil jeg bare med strømmen. Jeg tror, det var en del af hvad understregede mig før — jeg kæmpede den måde min forfatter hjerne naturligt ønsker at arbejde; men nu (jeg tror takket være land stilheden), jeg tillidsfuld mine instinkter mere. Jep, dette er mit ottende bog, og du tror, jeg ville have lært dette ved nu, men nej.
Den organiserende trick er dette.... når jeg tænker på et vigtigt element eller en scene, som jeg har brug for at medtage, i stedet for bare at skrive en påmindelse som en del af mit daglige Ordoptælling (og risikere det vild i word flow), jeg skriver tanken på en post-it. Lige nok til at indtaste min hjerne om, hvad jeg ønskede at gøre. Jeg derefter tage post-it og holde det til bagsiden af tidsskriftet jeg skriver i. Jeg har fyldt op omkring tre sider og bagside. Som jeg omfatte et element i uanset scene, jeg skriver, jeg tager den ud og smide det væk, gør plads på siden næste "jeg ikke kan glemme dette" troede. Det er i orden stor, og frigør mig fra bladre tilbage gennem tidsskrifter (jeg har fået to for denne bog indtil videre), og at sørge for jeg finde alle de noter, jeg lavede til mig selv. Hvis du arbejder på en bog lige nu, kan det lille trick hjælpe dig med at holde mere organiseret.
For mit næste indlæg: derfor er det kritisk, at jeg læser så meget som muligt, mens jeg skriver en bog.