Enig! Jeg syns i det hele tatt at han kunne latt være å skrive på dialekt (og dansk). Det ble bare dumt syns jeg.
Også syns jeg beskrivelsen av studenten på første rad tok litt av i starten - klarte ikke tro på det. Litt i samme gate som Gløsbertøra - å ville hoppe ut av vinduet pga endringer i krav til litteraturvalg? Det ble for mye, syns jeg.
Jeg likte boka godt på tross av at hovedpersonen skuffet (eller kanskje nettopp derfor - godt med en hovedperson som for en gangs skyld er litt mer ordinær enn hva de normalt er), men et annet paradoks for meg ble at jeg syntes språket var dårlig. En ting er at det ble for mye fagterminologi for ulærde meg, men en annen ting var denne gjenntatte skrivingen på dialekt. Jeg synes det nærmest ble en latterliggjøring av folk som snakker dialekt. For meg er det sånn at en som virkelig er en god forfatter klarer å ta meg med inn i den verden han beskriver uten å måtte skrive dialekt, eller spansk eller fransk eller overdrevent bruke fagterminologi som er ukjent for hvermansen.
Det er artig at Langeland fletter inn en del realistiske elementer, synes jeg. F.eks. lo jeg høyt da jeg skjønte at alle invitasjonene til instituttseminaret var autentiske.