Rapport – Beste foredrag Ortopedisk Høstmøte 2016 – Norsk Artroskopiforening
Artroskopiforeningens stipend for beste artroskopi-relaterte foredrag 2016
Under høstmøtet 2016 ble foredraget "Treningsterapi versus artroskopisk meniskreseksjon som behandling for degenerative meniskrupturer hos middelaldrende pasienter" kåret til årets beste artroskopi-relaterte foredrag.
I innlegget presenterte vi to-års resultater i OMEX-studien (the Odense-Oslo Meniscal Excercise trial), en randomisert kontrollert studie der middelaldrende pasienter med degenerative meniskrupturer ble behandlet med enten treningsterapi eller artroskopisk meniskreseksjon.
Bakgrunn for OMEX-studien var økningen i frekvens av artroskopiske meniskreseksjoner gjennom de siste tiår, til tross for gode randomiserte kontrollerte studier som ikke viste forskjeller i resultater etter behandling med treningsterapi kombinert med kirurgi eller treningsterapi alene. I tillegg manglet studier som sammenliknet kirurgi alene med treningsterapi alene.
Hovedmålet med vår studie var å sammenlikne smerte og funksjon to år etter behandling med enten artroskopisk meniskreseksjon eller treningsterapi.
I studien ble 140 pasienter med degenerative meniskrupturer behandlet med enten artroskopi eller treningsterapi. Begge pasientgrupper oppnådde signifikant bedring i selv-rapportert smerte og funksjon etter to år, men det var det ingen forskjeller mellom gruppene. Treningsgruppen hadde signifikant bedre muskelstyrke etter ett år.
Ovennevnte to-års resultater ble publisert i British Medical Journal (BMJ) i juli 2016 (1) og medvirket til at BMJ initierte utarbeidelse av en review-rapport og en "rapid recommandation" som konkluderte at artroskopiske meniskreseksjoner ikke skal anbefales som første behandlingstiltak, men at treningsterapi bør være primærbehandlingen. Dette vil ha konsekvenser for hvilken behandling pasienter skal tilbys både i Norge og internasjonalt.
Videre forskning:
Randomiserte kontrollerte studier analyserer resultater på gruppenivå. Innad i grupper vil det alltid være enkelte pasienter som profitterer mye på behandlingen mens andre kan få forverringer. Vi arbeider videre med sekundære analyser i samme pasientgruppe for å identifisere prognostiske faktorer for utfall, samt å studere effekt av grader av patologiske forandringer i leddet i forhold til funksjon etter to år. Videre vil vi følge pasientenes funksjon, muskelstyrke og billed-diagnostisk artroseutvikling etter fem år.
Økt kunnskap om prognostiske faktorer og utvikling av artrose over tid vil kunne bidra til bedre og mer optimalisert individ-tilpasset behandling.
Hva er stipend-midlene brukt til?
Foreløpig står de urørt på konto, men ettersom tidens tann sørger for degenerasjon ikke bare i menisker, men også i datamaskiner, er artroskopiforeningens stipend et godt bidrag til en ny Mac.