Download Darklands (1992) - The Retro Spirit, since 1832 ™
DOS 1992 Roleplay
RPG set in Germany featuring infinite play time and an aging system that eventually will lead characters to grow old and perhish.
Game published on 12.12.2013 by Coreus
Det er på tide å finne frem terningen med flere sider enn det som er forsvarlig, tenne noen stearinlys og benke seg foran skjermen for Middelalderen kaller! Med sverd i hånd, noen sterke helsedrikker i ryggsekken og godt mot skjønenr vi alle at det er rollespill-tid! På tide å sette kompasset i retning eventyr.
Proklamert som et av de aller første realistiske og åpne rollespillene, plasserer Darklands deg midt i tykkeste Tyskland på 1500-tallet. Med faktiske stedsnavn og en god dose historie er mye på plass for en autentisk opplevelse anno skikkelig gamle dager. Ettersom dette var en tid med mye vold og korrupsjon med hele tre Paver i makt samtidig, mektige bakmenn og sleske tyver skjønner du fort at ting kommer ikke til å være rolig særlig lenge.
Spillet åpner med tradisjonsrik og detaljestyrt oppretting av karakterer. De kan variere i kjønn, profesjon og alder – helt fra barndom til skikkelig gamle. Du velger selv hvor mye du ønsker å konfigurere selv, med stor fare for å bruke flere timer på å sette sammen ditt perfekte team. Du kan velge opp til fire personer i gruppen din, hver med 26 forskjellige attributter og ferdigheter. Jo mer du skreddersyr dine karakterer, jo bedre blir de. Oppgradering av dem går i fem-års sykler, med andre ord de blir fem år eldre hver gang du oppgraderer dem. Du kan altså ha en bande med svært dyktige, men veldig gamle folk – baksiden av den medaljen er at de sannsynligvis ikke vil holde ut veldig lenge før de dør av alderdom. Heldigvis finnes muligheten for å la datamaskinen sette sammen et lag for deg, hvis du er av den utålmodige typen. Uansett er mengden alternativer er svimlende, men spillet har såvidt begynt...
Spillet starter, som så utallige mange andre klassiske rollespill, på den lokale puben hvor det handler om å litt info om hva du skal finne på. Enten det er å høre på rykter, snakke med lokalbefolkningen eller bare beine rett til utgangsdøra står du altså fritt til å gjøre nesten hva du vil. Alternativene presenteres i form av en utdypende forklaring av situasjonen du er i, etterfulgt av en rekke valg. Når bar-regningen har blitt stor nok er det på tide å sette foten ut i verdenen utenfor, og det er virkelig her ting tar av.
For er det noe Darklands virkelig spiller på, ja så er det valgfrihet. Alle steder du besøker er representert med en forklarende tekst og påfølgende alternativer på hva du ønsker å gjøre nå. I disse situasjonene står tiden stille, så du kan bruke all den tid du ønsker på valgene dine. Ting blir litt mer interessante når støvlene settes utenfor bymurene. Oversiktkartet presenteres og du velger destinasjon ved å klikke fritt, men pass på: banditter, myteomspunnede beist og mye ulumsk lurer overalt! Her gjelder det å velge sin destinasjon med omhu!
Selvfølgelig, mye av spenningen i Darklands kommer fra å utforske: Hva skjuler seg i den borgen der, hvorfor er det en bortgjemt by -her- og de mystiske ruinene virker interessant. Graden av valgfrihet er så overveldende at det er nesten for lett å bare vandre rundt uten mål og mening! Det kan med andre ord være lurt å plukke opp noen oppdrag før du setter ut i verden.
I tråd med det store fokuset på historisk korrekthet følger religion også naturlig med. Du kan be til helgener før en kamp og delta i gudstjenester – gitt at du kommer på rett tidspunkt. Overtro er det også mye av, og folk i forskjellige deler av landet vil tilbe sine egne helgener med egne gudstjenester – og ikke alle passer nødvendigvis dine karakterers trosretning. Spillet reflekterer mye av religiøse trosbildet på 1500-tallet, hvor hekser tilber djevelen, folk tror på mirakler, alkymister forvandler bly til gull og at det bor drager i enhver hule.
Grensesnittet er delt opp i tre forskjellige stadier; situasjonsskjerm med grafikk, forklaring og valg, oversiktskartet hvor du kan velge fritt hvor du vil gå og kamp. Den sistnevnte er der hvor spillet skifter fra å ikke tenke på tid før du gjør det, til å være sanntid. Riktignok kan du pause spillet når som helst for å gi ordrer. Her kan du styre folkene i gruppen din dit du vil, men de gjør angrepene selv, hvis du ikke velger noe fra menyen. Det er kinkig å måtte velge at tyven din skal «blokke» fra menyen, når det enten kunne ha vært synliggjort når du trykker på han, eller ved presentere valgene i en høyreklikkmeny.
Det visuelle veier tungt på den artistiske siden, med vannmaling-lignende illustrasjoner når du er å vandrer i by og bygd. Det ser unektelig annerledes ut og byr på en forfriskende forandring fra å spankulere åssidene dagen lang. Dog, Darklands finner ofte på å pøse på med info som presenteres på skjermen samtidig og kan være mildt sagt overveldende til tider. Spesielt når du oppretter figurer eller har mange valg å foreta deg er det vegger av tekst. Dette er et spill med svært mye av det også, så husk lesebrillene!
Musikken er, ikke overraskende, svært middelaldersk med toneart som er veldig Microprose; altså mykt fløytespill, trommer og harpelignende musak. Det fungerer godt og underbygger det grandiose eventyret du har begitt deg ut på – for dette er tross alt et enormt spill!
Darklands anses av mange som grandonkelen til moderne rollespill i vesten, også inspiratør til stortitler som «Baldur's Gate». Her er det mange gode idéer som ofte faller litt på sin egen urimelighet. Blant annet er kampsekvensene ofte unødvendig tungvinte og repetitive. Gameplayet er likevel solid, men det vil ta deg mye tid å sette deg inn i. Dette er ikke den disketten du flesker i floppystasjonen for å spille noe i fem minutter, då velger du noe annet i steden. Det er heller ikke nødvendigvis helt historisk korrekt, men heller basert på hva folk trodde ting var på 1500-tallet.