P APP AMOD ELL 1 96 1 . Ennå er det ikke alminnelig, men det er heller ikke noe særsyn at on ung far bærer sitt barn til dåpen. — Det er et vakkert syn, men det er også noe meget mer. Det markerer på en opphøyet mate den nye Øog næ re stilling vår tids fedre er kommet i overfor hustruen, barn Øog hjem. Vi skal ikke gå lenger tilbake enn til våre besteforeldre for å finne den innstilling at en mann bak en barne vogn var en latterlig umulighet. Ja, en direkte fornærmelse mot moren.
trippende ledig ved siden av, eller hengende i armen hans. Og den un ge mann som lar sin kone slepe på vognen mens han seiv slenirer ved siden av. karakteriserer uten videre seg seiv. Med full rett kan vi fastslå en ny modell pappaer, en modell som sta dig mer utvikler seg i ledig, strom linjet retning. Det svenske tidsskrift Barntrådgården behandler dette, Øog sier at det har funnet sted et gene rasjonsskifte som markerer en ko lossal forskjell mellom far Øog sonn. Min morfar, skriver redaktør Tomas Hammar, mente at barn var full stendig uinteressante før de var tre år. Og min far, fortsetter han, tok knapt i meg før jeg var ett år. — Å trille en barnevogn var slett ikke mannfolkarbeid for noen ti-talls år siden. Og en pappa ved en barne seng var bare i veien. Vår tids pappaer er ikke lenger store, brakende søndagsfestlighets eventyipappaer. Nå kreves det at han er en hverdagspappa som har gått barnepleiekurs da han ventet første barn Øog har lært seg hvordan han skal handtere en tåteflaske, skifte bleier Øog holde barnet i hånd en til det sovner. For pappaen betyr det at han må lære seg å være myk på hånden, væ re mild Øog øm, lære seg tålmodighet. Til gjengjeld far han være med på å se hvordan et menneske utvikler seg, Øog far være med i den betyd ningsfulle tiden da utvklingen be stemmes. For barnet betyr det trygghet Øog kontakt med to mennesker som er uJike i meget, men like i sin varme for barnet. Barnet får større mulig het for å bevare tryggheten om den ene skulle bli borte. Barnet får en naturlig mannlig Øog en naturlig kvinnelig kontakt allerede fra star ten i livet. Hvordan er så situasjonen for mammaen. spør redaktor Hammar. Har pappaen gjort invasjon på hen nes domene? Tvert om, svarer han. Den moderne pappa avlaster henne i høy grad, Øog ganske særlig hvis hun er yrkeskvinne ved siden av.
Fra uminnelige tider har vi fått utt rykkene morsfavnen, morskjær ligheten, morshjertet osv. uten noe språklig motstykke nar det gjelder taren. I fredspropagandaen heter det: Ingen mor vil sende sin sønn i krigen. Som om en far skulle ville det! Men uttrykkene er blitt til pa det tidspunkt da moren hadde privi legium på favnen, kjærligheten Øog hjertet, da faren var en fjern Øog opphøyet figur, en busemann moren truet med når ungene trongte juling. Hans tid er heldigvis forbi. Det går riktignok en Øog annen foreldet mo dell igjen, bremset av hemninger. mindreverdighet Øog komplekser. Det or nærmest synd på ham. Pappamo dellen 1961 er en rikt utstyrt modell med farsnavn, farskjærlighet Øog farshjerte i full utfoldelse.