Det er flere slike sjokkerende øyeblikk i filmen, men også ømme, intime stunder der Winehouse får vist andre sider av seg. Hun var en kompleks og tøff jødisk jente fra Nord-London med en gudbenådet stemme som ga inntrykk av mye levd liv. You should be stronger than me, sang hun som en Billie Holiday, som om hun aldri fant en partner som kunne gi henne motstand. I et intervju forteller moren at Amy som 12-åring slo fast at moren var for veik. Du ville latt meg slippe unna med mord, mamma.
Det er bare en av mange scener i Amy som fikk det til å gå kaldt nedover ryggen på meg. Heldigvis avslutter filmen med et varmt øyeblikk med Tony Bennett, en av hennes store idoler som i filmen omtaler henne som en av de største jazzsangerinnene noensinne. Det gjenskaper balansen i filmen, mellom tjuvtittingen i det private og det som tross alt gjør at vi fortsatt elsker henne, den fantastiske stemmen.