Brug rigsretten i sager om EFI og udbytte – Punditokraterne
Punditokraterne
Forside
Om bloggen
Skribenter
Pressen om os
Det vi læser
Punditokraternes Nyhedsbrev
RSS
Forside
Om bloggen
Skribenter
Pressen om os
Det vi læser
Punditokraternes Nyhedsbrev
RSS
Brug rigsretten i sager om EFI og udbytte
9. maj 2017 / Nikolaj Stenberg / 3 kommentarer
Balladen om placeringen af et ansvar for indførelsen af statens inddrivelsesitsystem "EFI" raser igen, og med god grund. Det forekommer absurd, at en fejludtalelse under et møde i et folketingsudvalg kan føre til politisk røre og sanktionering med "en næse", mens der ikke engang tages skridt til at placere et ansvar for de milliardtab, EFI-systemet, men også udbyttesagerne, har påført fx statskassen.
Det kan især undre, fordi Danmark har et glimrende system til at placere et ansvar. Det består af to dele:
For det første er der det politiske ansvar, som dog ikke er et rigtigt ansvar. Det er den sanktion, der består i, at en politiker går eller fyres fra sit ministerembede – og måske bliver smittet så meget med en dårlig sag, at man er helt uvælgelig som folketingsmedlem fremover.
For det andet er der rigsretten.
Det er rigsretten, som er relevant i sagerne, dels om idriftsættelsen af EFI-systemet, dels udbyttesagerne. Med en dommersammensætninger på 16 højesteretsdommere og 16 medlemmer valgt af Folketinget (men ikke selv folketingsmedlemmer) er der tale om en institution, der har kompetencen til at pådømme juraen i politiske sager.
Som der står i grundlovens § 16:
"Ministrene kan af kongen eller Folketinget tiltales for deres embedsførelse. Rigsretten påkender de mod ministrene for deres embedsførelse anlagte sager."
Dette er uddybet i blandt andet ministeransvarslovens § 5, stk. 1, der siger at
"En minister straffes, hvis han forsætligt eller af grov uagtsomhed tilsidesætter de pligter, der påhviler ham efter grundloven eller lovgivningen i øvrigt eller efter hans stillings beskaffenhed."
Det ville være nærliggende at prøve, om ikke dét at bestride et ministerembede, efter stillingens beskaffenhed, indebærer, at man udviser en vis rettidig omhu, før man træffer beslutninger om indførelse af betydelige IT-systemer, eller indfører reelt automatiserede udbetalingsfunktioner, uden nogen kontrol.
Og rigsretten er kompetent til både at behandle straffesager og sager om erstatning, hvis staten gør sådan et gældende. Hvilket staten selvfølgelig bør gøre, hvis statskassen har lidt et tab, som følge af embedsførelsen.
Derfor kan man undre sig over, at rigsretsinstitutionen ikke endnu er blevet bragt på banen i debatten. En hurtig søgning i Infomedia inden for de seneste 6 måneder viser, at der kun er skrevet om rigsretter i Sydkorea og Brasilien.
Rigsretten blev flittigt brugt før Første Verdenskrig; Wikipedia har en liste. Men efter den tid findes kun Tamilsagen. Dette er nogen steder udlagt som, at man ikke vil anvende rigsretsinstitutionen, hvis det politiske ansvar er placeret. Men der er givet vis også andre mekanismer og interesser på spil. Hvis først man som folketingsmedlem stemmer for en rigsret, gen-legitimerer man brugen af institutionen, med risiko for selv at skulle betale dyre advokatregninger for handlinger/undladelser, man selv har truffet i embedet.
Selv hvis det skulle være politisk ubelejligt for folketingets medlemmer, at stemme for en rigsret, redder Grundloven dem. Det er nemlig slet ikke nødvendigt at stemme om det. Regeringen kan selv rejse anklage uden folketingets indblanding.
Hvis ansvaret for de forskellige skandaler kan placeres så entydigt, som man mener fra de forskellige partier, er det moralsk anløbent ikke at foreslå en rigsret.
Del, print, email:
Facebook
Twitter
Skype
Pocket
Mere
LinkedIn
Pinterest
Telegram
Reddit
WhatsApp
Google
Tumblr
Udskriv
E-mail
Nikolaj Stenberg
Forrige indlæg
Venezuela sulter
Næste indlæg
Danmark – den 18. værste (barnepige) stat i EU
3 Kommentarer
Kjeld Flarup
9. maj 2017 at 23:04
Inden tamilsagen kom til en rigsretssag, var der en kommissionsdomstol som tog næsten 3 år.
Der er også den klare forskel at tamilsagen kun kunne pege på en skyldig minister. Her er der jo en håndfuld mistænkte.
Svar
Nikolaj Stenberg (Forfatter)
10. maj 2017 at 06:14
Men kunne starte med at se på, hvem der var minister i efteråret 2013, hvor EFI blev idriftsat, samt 2014, hvor udbytterefusionerne blev fordoblet første gang
Svar
Historyman
10. maj 2017 at 11:32
" Hvis ansvaret for de forskellige skandaler kan placeres så entydigt, som man mener fra de forskellige partier, er det moralsk anløbent ikke at foreslå en rigsret."
ja, det har du ret i. Men der er ingen , eller kun få partier, der har lyst til at placere ansvaret. Da skatteminister posten har været en svingdørs-post i de forskellige regerninger. såvel Venstre, som socialdemokratiet, som SF og de Radikale har haft posten som skatteminister. De er alle lige skyldige, da der ikke er noget krav om, at danske ministre skal have nogle kundskaber om det område de er minister for. Forsvarsministre behøver ingen militær viden eller at have aftjent værnepligt. Sundhedsministre behøver ingen medicinsk , eller farmakologisk uddannelse. Landbrugsministeren behøver ikke at have nogen landbrugsudadanelse. Og økonomi/finans ministre behøver INGEN økonomiuddannelse.
Svend Erik Hovmand (V) Fra 27/11 2001 til 2/8 2004, Kristian Jensen (V) Fra 2/8 2004 til 23/2 2010,
Troels Lund Poulsen (V) Fra 23/2 2010 til 8/3 2011, Peter Christensen (V) Fra 8/3 2011 til 3/10 2011,
Thor Möger Pedersen (SF) Fra 3/10 2011 til 16/10 2012, Holger K. Nielsen (SF) Fra 16/10 2012 til
12/12 2013, Jonas Dahl (SF) Fra 12/12 2013 til 3/2 2014, Morten Østergaard (RV) Fra 3/2 2014 til 2/9 2014, Benny Engelbrecht (S) Fra 2/9 2014 til 28/6 2015, Karsten Lauritzen (V) Fra 28/6 2015
Retsopgøret efter anden verdenskrig er en form for anskuelses undervisning, ingen var politisk skyldige, fordi sandheden var at ALLE var skyldige. Rigsretten er en form for gabestok hvor man allerede ved hvad udfaldet vil være. Ninn Hansen i Tamil-sagen kunne ikke blive frikendt, han skulle ofres, på det politisk korrekte bål. Konsekvensen blev bare at udlændinge området blev politisk forgiftet de næste 15 – 20 år og hvem havde gavn af det?
Nej, rigsretten vil være noget alle partier vil være yderst varsomme med at benytte, da det intet godt medføre.
Vi må regne med at alle 9 – 12 mia. er tabt, med mindre vi sender jægerkorpset ud i verden og benytter voldeligere overtalelses-midler over for de professionelle svindlere.
Det kan være, at det at presse, en lyddæmpet Heckler & Koch USP, ind i nakke på folk, gør dem mere medgørlige, angående hvilke penge der er deres egne og hvilke der egentlig tilhøre den danske stat. Det kan være, at de indser at når man fuck`er med en stat, så har denne lidt flere midler end bare de rent juridiske til rådighed. Det sidste her er nok en ønske drøm, men det var den måde England håndterede små og obsternasig lande i det 19 årh. Men problemet har jo vist nok også noget af sin rod i skatte forvaltningen, så sagen er ikke så enkel.
Mvh.
Historyman
Svar
Skriv et svar Annuller svar
Translate:
Følg os på Facebook
Følg os på Facebook
Følg bloggen!
Indtast din e-mail-adresse for at blive tilmeldt og modtage påmindelser om nye indlæg på dette websted via e-mail.
Slut dig til 1,962 øvrige tilmeldte
E-mail-adresse
Vinder af bedste politiske blogs
De 5 seneste blogindlæg
Skal Storbritannien blive i toldunionen? 18. februar 2018
Mchangama podcaster om ytringsfrihed 15. februar 2018
Handel kræver ikke politiske aftaler 15. februar 2018
Import er vigtigere end eksport 13. februar 2018
Andreas Bergh om den gode ulighed 12. februar 2018
De 5 seneste kommentarer
Henrik W Fugmann til Skal Storbritannien blive i toldunionen?
Niels O til Handel kræver ikke politiske aftaler
Jan Madsen til Handel kræver ikke politiske aftaler
Christian Bjørnskov til Handel kræver ikke politiske aftaler
Jan Madsen til Handel kræver ikke politiske aftaler
Skribenter
Fra Redaktionen
Gæsteindlæg
Ikke-kategoriseret
Nuværende skribenter
Aksel Tarras Madsen
Casper Hunnerup Dahl
Christian Bjørnskov
Erik Winther Paisley
Karl Ivar Dahl-Madsen
Karsten Skjalm
Niels Westy
Nikolaj Stenberg
Otto Brøns-Petersen
Tidligere skribenter
Altmann
Carsten Valgreen
David Gress
Dr. Mephisto
Ex Column
Henrik Fogh Rasmussen
Igor
Jacob Mchangama
Jens Ringsmose
Jesper Lau Hansen alias Mr. Law
Jonny Trapp Steffensen
Jørgen Møller
Michael Jalving
Mikael Bonde Nielsen
Nicolai Foss
Papillon
Peter Kurrild-Klitgaard
Stanislaw
Tags
Barack Obama berlingskewatch CEPOS Danmark demokrati ejendomsret EU FN forskning frihed George W. Bush Hayek ideologi indvandring Irak kapitalisme kommunisme konservatisme konstitutionalisme krig kultur liberalisme lighed medier meningsmålinger menneskerettigheder Milton Friedman nationaløkonomi politik public choice Punditokraterne religion Republikanerne retssikkerhed Ronald Reagan skat skattetryk socialisme ulighed USA velfærdsstat velstand ytringsfrihed økonomi økonomisk frihed
Indlæg siden 2005, efter måned
Indlæg siden 2005, efter måned Vælg måned februar 2018  (10) januar 2018  (11) december 2017  (12) november 2017  (12) oktober 2017  (13) september 2017  (9) august 2017  (11) juli 2017  (13) juni 2017  (15) maj 2017  (18) april 2017  (13) marts 2017  (17) februar 2017  (10) januar 2017  (18) december 2016  (15) november 2016  (17) oktober 2016  (17) september 2016  (13) august 2016  (12) juli 2016  (17) juni 2016  (15) maj 2016  (14) april 2016  (13) marts 2016  (12) februar 2016  (10) januar 2016  (12) december 2015  (13) november 2015  (14) oktober 2015  (14) september 2015  (17) august 2015  (12) juli 2015  (13) juni 2015  (11) maj 2015  (13) april 2015  (9) marts 2015  (12) februar 2015  (11) januar 2015  (15) december 2014  (8) november 2014  (10) oktober 2014  (10) september 2014  (12) august 2014  (10) juli 2014  (12) juni 2014  (7) maj 2014  (14) april 2014  (8) marts 2014  (12) februar 2014  (7) januar 2014  (15) december 2013  (11) november 2013  (7) oktober 2013  (10) september 2013  (9) august 2013  (6) juli 2013  (11) juni 2013  (10) maj 2013  (11) april 2013  (7) marts 2013  (9) februar 2013  (8) januar 2013  (11) december 2012  (18) november 2012  (16) oktober 2012  (10) september 2012  (10) august 2012  (11) juli 2012  (12) juni 2012  (11) maj 2012  (9) april 2012  (7) marts 2012  (7) februar 2012  (7) januar 2012  (14) december 2011  (8) november 2011  (6) oktober 2011  (8) september 2011  (9) august 2011  (7) juli 2011  (5) juni 2011  (7) maj 2011  (6) april 2011  (7) marts 2011  (8) februar 2011  (12) januar 2011  (9) december 2010  (13) november 2010  (7) oktober 2010  (9) september 2010  (8) august 2010  (9) juli 2010  (10) juni 2010  (8) maj 2010  (13) april 2010  (17) marts 2010  (16) februar 2010  (11) januar 2010  (18) december 2009  (25) november 2009  (22) oktober 2009  (23) september 2009  (17) august 2009  (12) juli 2009  (9) juni 2009  (11) maj 2009  (10) april 2009  (7) marts 2009  (7) februar 2009  (13) januar 2009  (6) december 2008  (7) november 2008  (7) oktober 2008  (7) september 2008  (9) august 2008  (14) juli 2008  (8) juni 2008  (13) maj 2008  (9) april 2008  (11) marts 2008  (15) februar 2008  (15) januar 2008  (14) december 2007  (19) november 2007  (29) oktober 2007  (29) september 2007  (32) august 2007  (17) juli 2007  (27) juni 2007  (34) maj 2007  (39) april 2007  (24) marts 2007  (31) februar 2007  (26) januar 2007  (38) december 2006  (24) november 2006  (30) oktober 2006  (32) september 2006  (26) august 2006  (33) juli 2006  (27) juni 2006  (35) maj 2006  (30) april 2006  (40) marts 2006  (35) februar 2006  (28) januar 2006  (35) december 2005  (42) november 2005  (35) oktober 2005  (41) september 2005  (46) august 2005  (17) juli 2005  (38) juni 2005  (37) maj 2005  (60) april 2005  (44) marts 2005  (9)
Seneste indlæg
Skal Storbritannien blive i toldunionen? 18. februar 2018
Mchangama podcaster om ytringsfrihed 15. februar 2018
Handel kræver ikke politiske aftaler 15. februar 2018
Import er vigtigere end eksport 13. februar 2018
Andreas Bergh om den gode ulighed 12. februar 2018
Er liberaliserende reformer virkelig upopulære? Nej 10. februar 2018
Tre spørgsmål til Liberal Alliance 8. februar 2018
Latinamerika – Who's hot and who's not III – Argentina og europæisk protektionisme 4. februar 2018
Kommunernes beskatning er et overfiskningsproblem 2. februar 2018
Inclusive Development – WEF's nye indeks og nye vrøvl 1. februar 2018
Seneste kommentarer
Henrik W Fugmann til Skal Storbritannien blive i toldunionen?
Niels O til Handel kræver ikke politiske aftaler
Jan Madsen til Handel kræver ikke politiske aftaler
Christian Bjørnskov til Handel kræver ikke politiske aftaler
Jan Madsen til Handel kræver ikke politiske aftaler
Nikolaj Stenberg til Kommunernes beskatning er et overfiskningsproblem
Nikolaj Stenberg til Import er vigtigere end eksport
Catharina Holm til Andreas Bergh om den gode ulighed
Uffe til Import er vigtigere end eksport
Import er vigtigere end eksport – Punditokraterne til Vindere og tabere ved frihandel
Meta
Log ind
Indlæg-RSS
Kommentar-RSS
WordPress.org
Social
View punditokraterne's profile on Facebook
View punditokraterne's profile on Twitter
© 2018 Punditokraterne
Tema af Anders Noren — Op ↑
Send til e-mail adresse Dit navn Din e-mail adresse Annuller
Indlæg blev ikke sendt - kontroller din e-mail adresse.
E-mail tjek mislykkedes, prøv igen
Beklager, din blog kan ikke dele indlæg via e-mail.