Regn, regn og atter regn – Eventyr i Sandet
Skrevet af joannaulstrup on marts 10, 2016 marts 10, 2016
"I skrivende stund opfører vejret sig meget atypisk ørkenstatentaget i betragtning. Lange tykke torve af vand vælter ned fra en mørk himmel. Lysglimt hvert andet minut og buldren og rumlen i det fjerne. Sådan et vejr har jeg oplevet mange gange, men ikke her. Ikke i ørkenstaten. Det er ikke bare den sædvanlige ti-minutters skyller, som stopper om lidt og lader solen titte frem for at tørre parasol, cykler og sandkasse. Nej, det har stået på i længere tid. Og det bliver ved."
Ovenstående skrev jeg i går formiddags efter at have afleveret ungerne, givet moster L og onkel T en rundvisning på skolen og tørret vand op under vinduerne i soveværelset. Jeg blev hindret i at skrive videre, da jeg modtog en mail med emnefeltet: "Children to be picked up". Vandet var begyndt at trænge ind på skolen og havde forårsaget strømsvigt, og alle forældre skulle hente deres børn så hurtigt som muligt.
Jeg for ud i bilen og af sted. Jeg tænkte ikke på at medbringe hverken regnjakker eller paraply. Den lille kilometer som der er over til skolen blev pludselig meget lang. Jeg kørte i knæhøjt vand og der stod to bølger på hver side af bilen. Jeg kunne ikke se vejen, fordi det stadig regnede så meget og i en af rundkørslerne kunne jeg pludselig mærke, at jeg måtte være kommet til at køre op på græsset. Derefter svigtede kræfterne i bilen, og ligegyldig hvor meget jeg pressede speederen i bund, kørte jeg kun 20 k/t. Jeg satte advarselsblink på og fik så meget udsyn, at jeg kunne skimte forladte biler i kanten af vejen. Oh my! Mazda'en formåede heldigvis at drive videre på "floden" og ind på skolen parkeringsplads. Hverken L eller M var kede af det trods totalt mørke i klasselokalerne og vand overalt. M spurgte som det første: "Har du lunch med, mor?" Han var ikke helt tilfreds, da jeg svarede, at jeg hentede ham tidligere, end han plejede, fordi det regnede meget udenfor. Han ville have sin lunch!
Jeg turde ikke køre bilen hjem. Jeg var bange for at sidde fast i vandmasserne og ikke kunne komme ud af bilen med L og M. Så jeg lod den stå, og vi gik hjem i stedet for. Det var en sjov oplevelse at gå i vand til anklerne.
Hjemme havde L og T brugt gulvklude og håndklæder for at stoppe vandet fra at trænge ind i huset. Facebook og mine whatsapp-grupper med mødre fra L og M's klasser flød over med billeder og videoer af lokalområdet, som nu var omdannet til en stor mudder- swimmingpool. Søen ved The Market (vores lokale center) gik over dens breder og alle stuelejligheder og restauranter langs den blev oversvømmet. Denne her video er taget af Khaled Trmanini ved parkeringspladsen ved The Market – virkelig underholdende:
Dubai Rain – Mine fødder må ikke blive våde
Resten af eftermiddagen fortsatte, som kun sådanne regnfulde eftermiddage kan. Med hjemmebagte fastelavnsboller:
Gåtur i vandpytterne (da det var holdt op med at regne og vandet havde trukket sig lidt tilbage), fjernsyn, en mand forsinket med to timer fra arbejde pga. lukkede veje og spaghetti med kødsovs til aftensmad.
dubai rainfastelavnsbollerkhaled trmaninilukkede vejelukket skoleoversvømmelseRegnstrømsvigtswimmingpoolthe marketvandvandpytter