lt er relativt, eller?
alt er relativt, eller?
dyra
folket
gården
kontakt oss
naturen
Instegarden
alt er relativt, eller?
Posted on November 27, 2013 Leave a Comment
Dagene byr på mye lærdom for tida. Det er av og til godt man ikke vet hva som venter, da ville man kanskje ikke orket å stå opp av senga. (Et syndrom jeg kjenner sterkt på uansett i november. Vi dropper november neste år, greit?)
I morges ga jeg meg ende over og gikk for kjeledress. Tre måneder tok det altså. Hele høsten har jeg standhaftig brukt friluftsbukser og tjukke gensere som arbeidsklær, med den følge at vaskemaskina går varm og allting lukter sau. Hele høsten har jeg skult på den blå kjeledressen som henger lengst inn i gangen og tenkt at jeg kan greie meg uten. Men i morges regnet det sidelangs igjen, en liten storm var i vente, og jeg såg tilfeldigvis gjørmen ute ved kraftfortrauene gjennom kjøkkenvinduet. Jeg vil bare si det til mitt forsvar. (Men lebestiftet mitt får dere aldri!)
Og gjett om jeg fikk bruk for kjeledress, når trauene måtte spyles rene fra gjørme, inntørka kraftforrester og sauedrit. Under tiden sto sauene og såg fornærma ut over at frokosten var forsinka. Spesielt Ninja-sau 3176, hun som sparker, var fremme og såg oppfordrende på meg.
Etter å ha fylt opp 2 bøtter med kraftfor (jeg forteller ikke hvor det står, i tilfelle Hilda snikleser bloggen), tok jeg turen innom de to hønsehusa for å se at alt sto bra til der. Planen var å gjøre meg ferdig med gjøremålene med en gang, slik at jeg bare kunne trekke inn i den lune, gode varmen på kjøkkenet rett etter å ha servert kraftfor, og kose meg foran datamaskina resten av dagen.
Det første som møtte meg på melkerommet slash utstyrsrommet, var et kaos uten like og en forfjamsa Snildisen og Gullhøna. Døra mellom melkerommet og fjøsen hadde visstnok stått åpen igår, og blåst igjen mens de var inne og såg etter godbiter på melkerommet. Kaoset vitnet om at det gått vilt for seg inatt. Egglageret var knust og låg spredd utover gulvet, og det meste var dekket av hønsemøkk og pellets. (Hvordan skal det nå gå med julebaksten?)
Kaos I
Kaos II
I hønsehus #1 står derimot døra på gløtt med en krok stort sett døgnet rundt. Frihet, ikke sant? Men før jeg var kommet helt inn, oppdaget jeg at unghanen Pål satt fast utendørs i noten som hang igjen etter at Hilda raserte uteområdet til hønsa i sommer.
Bildet er en rekonstruksjon, og viser dermed ikke noen hane som sitter fast.
Han så mer eller mindre kvestet ut, så jeg snudde på hælen og hentet øksa på melkerommet. Tenkte at her må det gjøres kort prosess. (Jeg har aldri gjort kort prosess før, men dette virket å være en så god anledning som noen.) Heldigvis så jeg litt nærmere på fuglen før jeg svingte øksa. Levde han ikke? Jo visst, han satt riktignok fastsurret med foten, men det kunne se ut som om han var våken. Vingene virket ikke brukne, så jeg begynte å løsne på noten, samtidig som jeg fryktet at han ville få panikk og rive av seg foten i forsøk på å flukte. Men han var helt medtatt, låg bare stille og lot meg jobbe videre. Etter et lite minutt var han fri, men fremdeles som paralysert, så jeg tok ham rundt kroppen og bar ham inn i hønsehuset, hvor han ristet på vingene, strekte seg og så ut som om han tenkte "ja ja, dett var dett, la oss legge dette bak oss nå".
Pål tilbake i hønsehuset. Litt våt, men ellers uskadd.
Plutselig føltes det å gi kraftfor til de sultne sauene som rene søndagssysselen! Nå plystret jeg til og med selv om jeg ble dyttet og knuffet hit og dit i ståket. Who knew?
HVORDAN kan det være så godt?!
Posted in: vinter | Tagged: Dagen som gud glemte
← hvorfor har ingen tenkt på det før?
Svart senker natten seg i stall og stue →
Leave a Reply Cancel reply
Your email address will not be published. Required fields are marked *
Name *
Email *
Website
Comment
You may use these HTML tags and attributes:
Archives
October 2018
July 2017
December 2016
March 2016
October 2015
September 2015
August 2014
May 2014
April 2014
March 2014
February 2014
December 2013
November 2013
Copyright © 2018 Instegarden.
Theme by ThemeHall.