29. utgave av EBUs årlige sangkonkurranse
Dato: 5. mai 1984
Sted: Grand Théâtre,
Programleder: Désirée Nosbusch
Kringkaster: RTL Télévision (RTL)
Eurovision Song Contest 1984 var den 29. utgaven av Eurovision Song Contest, EBUs årlige sangkonkurranse for organisasjonens medlemmer. Konkurransen ble arrangert av den luxembourgske kringkasteren RTL Télévision lørdag 5. mai 1984 i Grand Théâtre de Luxembourg i Luxembourg by. Dette var fjerde gang Luxembourg arrangerte finalen, og andre gang konkurransen ble arrangert i Grand Théâtre. Programleder var Désirée Nosbusch, og 19 land deltok. Irland kom tilbake etter ett års fravær, mens Hellas og Israel ikke deltok. Sverige vant sin andre seier med brødrene Herreys og sangen «Diggi-loo diggi-ley». Dollie de Luxe, bestående av Benedicte Adrian og Ingrid Bjørnov, representerte Norge med «Lenge leve livet». Det norske bidraget fikk 29 poeng og ble nummer 17 av 19.
Grand Théâtre de Luxembourg.
Etter seieren med «Si la vie est cadeau» året før, var det Luxembourg som sto vertskap for konkurransen. Dette var fjerde gang landet arrangerte en finale, og den luxembourgske kringkasteren RTL Télévision la konkurransen til Grand Théâtre de Luxembourg. Teateret hadde også huset finalen i 1973, men da het arenaen Nouveau Théâtre. Programleder var 19 år gamle Désirée Nosbusch, som hadde ledet barneprogrammer helt siden hun var 12 år.
Irland var tilbake etter fraværet året før. Hellas trakk seg fra konkurransen, og det samme gjorde Israel, siden finalen falt på samme dato som Jom hazikaron, Israels minnedag for falne soldater og ofre for krig. Island hadde konkrete planer om å debutere i konkurransen, men måtte trekke seg på grunn av kringkasteren RÚVs svake økonomiske situasjon.[1] Til sammen stilte 19 land i konkurransen, ett land mindre enn året før. Konkurransen ble kringkastet til 30 land med et potensielt publikum på 500 millioner seere.[2]
Finalen startet med en film med bilder fra Luxembourg, akkompagnert av Luxembourgs fem tidligere vinnermelodier i konkurransen. Deretter kom programleder Désirée Nosbusch på scenen. 19-åringen hadde en avslappet og tilbakelent stil, noe som var uvanlig på den tiden. Underveis ønsket hun velkommen på fem språk: fransk, tysk, italiensk, luxembourgsk og engelsk med amerikansk uttale.[2]
Startrekkefølgen var avgjort ved loddtrekning. Sverige startet, mens Portugal avsluttet. Norge hadde startnummer fem. Hvert land ble introdusert med en postkort-film med bilder og kjente elementer fra det aktuelle landet. Sendingen forløp uten problemer, men etter Storbritannias fremføring kunne en høre buing fra deler av publikum. Årsaken skal ha vært at engelske hooligans hadde skapt opptøyer og bråk i Luxembourg i november året før.[3][4]
Bandet Herreys ledet Sverige til sin andre seier med sangen «Diggi-loo diggi-ley». Svenskene vant med bare åtte poeng mer enn irske Linda Martin og sangen «Terminal 3», skrevet av Johnny Logan. Danmark fikk sin beste plassering siden seieren i 1963, da gruppen Hot Eyes ble nummer fire med «Det' lige det».
Norge var representert av Dollie De Luxe, bestående av Benedicte Adrian og Ingrid Bjørnov. Duoen vant en knepen seier med «Lenge leve livet» i den norske finalen i april.
Utdypende artikkel: Melodi Grand Prix 1984
I den internasjonale finalen var Norge det femte bidraget på scenen, og Dollie De Luxe fremførte «Lenge leve livet» med innlagt skiløper-koreografi. Med på scenen var Per Øystein Sørensen, Kari Gjærum, Hege Schøyen og Håkon Iversen som korister. Sigurd Jansen dirigerte for Norge for sjette og siste gang. Kommentator for NRK Fjernsynet var Roald Øyen, mens Erik Heyerdahl kommenterte for NRK P1 for ellevte året på rad. Egil Teige leste de norske stemmene fra NRK Marienlyst i Oslo.
I avstemningen fikk Norge 29 poeng og endte som nummer 17 av 19.
Avstemningen ble jevn og spennende, og etter at fem land hadde stemt, lå Spania, Irland og Danmark i tet med 34 poeng hver. Bak fulgte Belgia med 29 og Sverige med 26. Da ti land hadde stemt, gikk Sverige opp i ledelsen med 76 poeng. Bak fulgte Danmark med 69, Irland med 67 og Spania med 61. I andre halvdel av avstemningen lå Sverige hele tiden et hode foran de andre, men Irland tok innpå. Da ett land sto igjen å stemme, ledet Sverige med 141 poeng, mens Irland hadde 135. Siste jury, Portugal, avgjorde den svenske seieren raskt, da de bare ga 2 poeng til Irland og 4 til Sverige. Dermed vant Sverige med 145 poeng – 8 poeng foran Irland.
Den svenske seieren kom overraskende på journalister og veddemålsbyråer som hadde Irland, Italia og Belgia som store favoritter. Til også med den svenske kommentatoren var overrasket, og utbrøt: «Dette er en førsteklasses overraskelse!» da seieren var klar.[2]
Norge fikk halvparten av sine poeng fra de to første juryene og lå på topp ti, men deretter dabbet poengstrømmen av. Til sammen fikk Norge bare 29 poeng og ble nummer 17 av 19. Men det var jevnt på midten av resultatlisten, og Norge var bare 10 poeng unna tiendeplassen.
Sverige Svensk Herreys «Diggi-loo diggi-ley» – 1 145
Luxembourg Fransk Sophie Carle «100% d'amour» Hundre prosent kjærlighet 10 39
Frankrike Fransk Annick Thoumazeau «Autant d'amoureux que d'étoiles» Like mange elskere som stjerner 8 61
Spania Spansk Bravo «Lady, Lady» Dame, dame 3 106
Norge Norsk Dollie de Luxe «Lenge leve livet» – 17 29
Storbritannia Engelsk Belle and the Devotions «Love Games» Kjærlighets-spill 7 63
Kypros Gresk Andy Paul «Anna Maria Lena» (Άννα Μαρία Λένα) – 15 31
Belgia Nederlandsk Jacques Zegers «Avanti la vie» Gå videre i livet 5 70
Irland Engelsk Linda Martin «Terminal 3» – 2 137
Danmark Dansk Hot Eyes «Det' lige det» Det er akkurat det 4 101
Nederland Nederlandsk Maribelle «Ik hou van jou» Jeg elsker deg 13 34
Jugoslavia Serbisk Vlado og Isolda «Ciao, amore» Farvel, elskede 18 26
Østerrike Tysk Anita «Einfach weg» Ganske enkelt bort 19 5
Tyskland Tysk Mary Roos «Aufrecht geh'n» Gå oppreist 13 34
Tyrkia Tyrkisk Beş yıl önce, on yıl sonra «Halay» Halay (tyrkisk dans) 12 37
Finland Finsk Kirka «Hengaillaan» La oss henge sammen 9 46
Sveits Tysk Rainy Day «Welche Farbe hat der Sonnenschein?» Hvilken farge har solskinnet? 16 30
Italia Italiensk Alice og Battiato «I treni di Tozeur» Togene i Tozeur 5 70
Portugal Portugisisk Maria Guinot «Silêncio e tanta gente» Stillhet og så mange folk 11 38
Sverige Østerrike, Kypros, Danmark, Tyskland, Irland
Irland Belgia, Italia, Sverige, Sveits
Belgia Frankrike, Luxembourg
Danmark Norge, Storbritannia
Italia Spania, Finland
Spania Portugal, Tyrkia
Kypros Jugoslavia
Frankrike Nederland
30 land sendte finalen.Hvert deltakerland hadde egne dirigenter samt kommentatorer som formidlet informasjon og hendelser direkte til seerne hjemme. Roald Øyen var norsk kommentator for NRK Fjernsynet, mens Erik Heyerdahl kommenterte for NRK P1. Oversikt over kommentatorer, dirigenter og poengopplesere under Eurovision Song Contest 1984:[6]
Sverige SVT Fredrik Belfrage (TV1)[8] Agneta Bolme Börjefors Curt-Eric Holmquist
Luxembourg CLT Valérie Sarn og Jacques Navadic (RTL Télévision) Jacques Harvey Pascal Stive
Frankrike Antenne 2 Léon Zitrone (Antenne 2) Nicole André François Rauber
Spania TVE José-Miguel Ullán (TVE2)[9] Ukjent Eddy Guerin
Norge NRK Roald Øyen (NRK Fjernsynet), Erik Heyerdahl (P1) Egil Teige Sigurd Jansen
Kypros RIK Pavlos Pavlou (RIK)[10] Anna Partelidou Pierre Cao
Belgia RTBF og BRT Jacques Mercier (RTBF1), Luc Appermont (BRT1)[11] Jacques Olivier Jo Carlier
Irland RTÉ Gay Byrne (RTÉ 1), Larry Gogan (RTÉ Radio 1) John Skehan Noel Kelehan
Danmark Danmarks Radio Jørgen de Mylius (DR TV)[12] Bent Henius Henrik Krogsgaard
Nederland NOS Ivo Niehe (Nederland 1) Flip van der Schalie Rogier van Otterloo
Jugoslavia JRT Mladen Popović (TVB2), Oliver Mlakar (TVZ 1),
Tomaž Terček (TVL1) Snežana Lipkovska-Hadžinaumova Mato Dosen
Tyskland ARD Ado Schlier (Deutsches Fernsehen) Kerstin Schweighöfer Pierre Cao
Tyrkia TRT Başak Doğru (TRT Ankara Televizyonu) Fatih Orbay Selçuk Basar
Finland Yle Heikki Seppälä (TV1)[13] Solveig Herlin Ossi Runne
Sveits TV DRS, TSR og TSI Bernard Thurnheer (TV DRS), Serge Moisson (TSR)
Ezio Guidi (TSI) Michel Stocker[14] Mario Robbiani
Italia Rai Antonio De Robertis (Rai Due) Mariolina Cannuli Giusto Pio
Portugal RTP Fialho Gouveia (RTP 1)[15] Eládio Clímaco Pedro Osório
Australia SBS Terry Wogan (Network 0–28) Deltok ikke
Israel IBA Ingen kommentator (Israelsk fjernsyn)
Island RÚV Ukjent (Sjónvarpið)
^ Háskólabókasafn, Landsbókasafn Íslands (20. mars 1983). «Kominn tími til að sjónvarpið bjargi andlitinu». timarit.is (islandsk). Morgunblaðið. Besøkt 6. august 2017.
^ a b c Lucas Hammar (8. august 2016). «Eurovision Song Contest 1984 [Swedish commentary]». RTL/EBU via YouTube. Besøkt 6. august 2017.
^ «BBC ON THIS DAY | 16 | 1983: England fans rampage in Luxembourg». news.bbc.co.uk. Besøkt 6. august 2017.
^ «Eurovision Song Contest 1984 – Scoreboard». eurovision.tv. Arkivert fra originalen 5. august 2017. Besøkt 4. august 2017.