Til Stortinget. - www.roovernytt17.com
Administrasjon Nome Statlige mottak i Telemark. 150 flyktninger fra 17 land. Tidligere skole for psykisk utviklingshemmede på Dagsrudheimen sentralinstitusjon for psykisk utviklingshemmede. Nedlagt med HVPU Reformen i 94.
Ble verdsatt.
Jeg begynte å jobbe på Dagsrudheimen på begynnelsen av 90 tallet. Arbeidsgiver var Telemark fylke ( distrikt ) men jeg kunne ikke få fast siden alle institusjoner skulle legges ned HVPU reformen i 94. Nome Kommune ( lokal distrikt ) overtok eiendom med alle byggene. Jeg tok vaktmesterskolen på kveldstid ( 1 år ) og fulgte med over til en ledig stilling som vaktmester. Men jeg begynte å få problemer med Kommuneadministrasjonen som tydeligvis hadde andre planer for meg. Rådmann brøt lover og regler å nekta meg fast jobb etter 3 Mnd. Så jeg gikk på ulovelige 3 Mnd. Kontrakter i 3 år før jeg fikk fast ansettelse. Den syke personen drev med falsk rykte spredning om meg i stor skala samtidig som han prøvde og bli kvitt meg på alle mulige måter. Han omrokerte på andre stillinger bare for å legge ut feller for meg. Jeg setter opp egen side etterhvert under tittelen: Hvordan tenker psykopaten. Jeg var godt likt av andre medarbeidere og ikke minst de psykisk utviklingshemmede, og da blir man passa på for å si det slik. Utlendingsdirektoratet UDI gjorde avtale om og betale 40% av min stilling for vaktmestertjenester. Jeg hadde ikke fremmedfrykt og jeg kunne litt Engelsk. Etter kort tid innformerte lederen av UDI meg om at de hadde gått opp til å dekke 3/4 deler av min stilling siden de var så fornøyde med meg. Hun viste jo også at jeg ble forfulgt i det lokale diktaturet. Men den syke personen bare fortsatte så jeg skjønte at jeg måtte komme meg ut av Kommunen siden jeg forstod at det begynnte å få konsekvenser for vennene mine. Men før jeg slutta tok jeg på meg jobben som tillitsvalgt for Kommunens 15 vaktmestere kun for en sak med den hensikten å komme i lønnsforhandlinger med med Rådmann som er sjef i Kommunen.
Stein Kinserdal er landets mest kjente forbryter. Flere hundre korrupsjonsanklager på GOOGLE på 30 år.
Fikk kallenavnet Hitler for 30 år siden.
Oppdatering 11.03.18. Nederst. LØNNSFORHANDLINGER M/ STEIN KINSERDAL .Samtidig som Stein Kinserdal ble Rådmann og Kommunesjef i Nome Kommune, ble det stopp i de årlige lønnstilleggene til offentlige ansatte fra Staten. På lønningsslippene til min yrkesgruppe som var Vaktmestrene, manglet alle 3 Lønnstrinn i Statens regulativ. Og det hadde alle 15 Vaktmesterne manglet i de 10 årene det var siden ALLE landets Vaktmestere gikk opp 3 Lønnstrinn. Som yrkesgruppe så ser Vaktmesterne lite til hverandre og det er lett og drive splitt og hersk teknikken for mennesketyper som driver med det. Slik var det her også. 3-4 av Vaktmesterne som hadde lengst ansiennitet, hadde via sin arbeidsleder fått beskjed av ledelsen at de kunne sette opp 1 Vaktmester i året med 1 Lønnstrinn?? «Dersom de andre var enige i det». Og det skulle gå etter ansiennitet. De andre var selvfølgelig ikke enige i det. Det ville bety 45 år før alle var oppe i Lønnstrinn 24. Det utgjorde ca. 3000; i året. Det er 45.000; i året i 10 år som går rett i lomma som planlagt. «Den som legger planer for andre» Kinserdal, eller Hitler som han blir kalt, styrte det lokale diktaturet med jernhånd. Jeg ble spurt om jeg ville ta jobben som tillitsvalgt. Jeg sa jeg kunne ta jobben kun til de lønnstrinna var på plass og ikke lenger. Det nærmet seg en dato der de yrkesgruppene som hadde krav skulle ha lønnsforhandlinger. Vi hadde et møte en ukes tid føre denne datoen. Jeg sa at vi har ingen sak hvis ikke alle er enige. Flere av de var ikke enige. Men det var det andre grunner til. Jeg fikk spørsmål fra flere som lurte på om jeg var klar over hva jeg utsatte meg for? Det er ikke vanlige kjeltringer vi har å gjøre med her. Så var det en Vaktmester som skjerte i gjennom. Er det noen her i Kommunen som vet hvem han har med å gjøre så er det vel han! Så var det en skeptiker igjen, han hadde vanskelig for å forestille seg at jeg ville få noe ut av og levere et A4 ark med 4 linjer på. Og å sitte alene med Kommuneadministrasjonen i det som ville bli en forhandlingssak. De 4 linjene er et formelt krav svarte jeg han. Ordet forhandlinger var det du som kom med. Vi skal ha lønnstrinna våre vi sa jeg, Vi forhandler ikke med diktatorer! Når dagen kom reiste jeg ned og møtte Hovedtillitsvalgt Magnar Rønningen 5 minutter før møtet som avtalt. Jeg ga han A4 arket som han bare skulle lese og forstå og deretter putte i sin perm som dokument. Da Kinserdal kom i kjent trav med resten av klanen på slep fulgte Rønningen tett på. Så fikk jeg se at han hadde lagt igjen brevet mitt på bordet i vestibylen. K Jeg kom sist inn i møterommet og gikk rett bort til Rønningen slang brevet på bordet hans og sa høyt at du glemte dette. Etter 5 minutters prating så kom det jeg venta på. Med den bunnskrapte økonomien vi har så er eneste muligheten og «Reise» 1 Vaktmester i året. Det er det eneste vi kan si. Det er helt uaktuelt svarte jeg tydelig. Alle eller ingen! Etter 2 minutters stillhet begynte han og snøvle igjen og sa, Vi kan «Reise» 1 Vaktmester nå og det samme til neste år osv. Jeg gjentok med samme tonefall bare enda litt høyere, ALLE ELLER INGEN!! Dramatikken kom i det samme sekund. Han hadde tapt. Han skjønte at jeg avslørte han samtidig i påsyn av flere undersåtter. Han klappa igjen permen, og skvatt opp, og slo igjen døra etter seg når han gikk ut av rommet. Mens den korrupte og ellers så arrogante Magnar Rønningen lå langflat på bordet og skrek etter han så tårene sprutet: VÆR SÅ SNILL STEIN! JEG KLARTE IKKE OG STOPPE HAN!! Men det ble 3 lønnstrinn på hver. Sykehusdirektøren er ekspert på menneske dressur. OPPDATERING.
Grunnen til at jeg skriver om lønnsforhandlinger med Stein Kinserdal har sammenheng med at jeg har beskrevet samme sak for 10 år siden i en slags selvbiografi i ankesak som trygdesøker. Jeg skrev litt hver dag i 4 Mnd. Og hadde ikke på det tidspunktet oversikt over hvor Kinserdal var i systemet men jeg viste at han var i systemet. Det ble 70 tettskrevne A4 sider der jeg også skriver også litt av det jeg har opplevd fra Kinserdal. 8-10 av de av de verste tilfellene. Jeg gjorde ikke samme feilen som Arnulf Øverland og omtalte Hitler med navn, men jeg skrev Rådmann en gang så de 75 ansatte ved Trygden i Skien skulle skjønne hvem jeg hadde etter meg. Også så de kunne vurdere egen sikkerhet. Da har de jo også fått nok informasjon til å forstå at han har motiv for å hevne seg, eller som i det tillfellet her, Han kommer aldri til å slutte! Det har jeg nå ytterligere bevis og dokumentasjon på takket være Helseminister Bent Høie. Jeg avslører i brevet at jeg har fått falsk psykologutredning. Den utredningen var eneste begrunnelse for avslag. Det sto i begrunnelsen: Bør prøve mere med lykkepiller. Jeg skjønte jeg ble kødda med nok en gang og jeg var da 99% sikker på at det var Stein Kinserdal. I brevet avslører jeg også at jeg ble presset til å ta en trykkbølgebehandlig som var aransjert og planlagt av noen, et år før der igjen. Disse sakene skjedde i perioden 2004 til 2006 da Kinserdal var direktør på psykiatrisk avd. Telemark Sentralsykehus. Jeg skrev brevet etter jeg fikk avslag på søknad for andre gang. Kinserdal er alle offentlig ansatte i Skiens store skrekk.
I brevet omtaler jeg flere av de offentlige ansatte. Ikke for det at de blir presset til å stikke kjepper i hjula og feilbehandle meg, Men jeg offentlig gjør innad i systemet noen utvalgte som i tillegg hadde glede av og trakassere meg og presse meg til å ta feil behandlingene som Djevelens Sykehusdirektør hadde planlagt og også satt opp for meg. Han som legger planer for andre. Hvis du nekter å ta et behandlingstilbud du blir tilbudt så får du beskjed om at du mister statusen som trygdesøker. Sosialsjefen i I Nome Kommune Anne Marie Tufte er også korrupt. Siden hun sparket meg ut av Kommunen i full offentlighet skal jeg offentlig gjøre hva slags virksomhet hun og Stein Kinserdal og de andre lederne i Kommuneadministrasjonen har drevet med i alle år. Jeg har jobbet på innsiden av Nome Kommune i 7 år som Vaktmester uten at jeg stilte spørsmål, spørsmålstegn eller spurte hvorfor på arbeidsoppdragene jeg fikk både skriftlig og muntlig. Jeg ble brukt som «uvitende» ledd i tyveri, svindel og korrupsjon.( Til Leger, Psykiatere og Samfunnsforskere. Merk: Spillebrikke. ) Følg med.. Jeg begynner med Kinserdalsakene. Jeg skal fortelle om hva jeg ble utsatt for som trygdesøker for noen år siden.
Så lenge Stein Kinserdal er Statsansatt så blir det aldri trygge Sykehus.
Falsk propaganda. Den har de brukt i mange år. Så lenge utrygge mennesker har tilgang så blir det aldri trygt
13.05.2018. DIAGNOSTISERT AV STEIN KINSERDAL. Ufaglært. I 2006 var det fortsatt trygdesak. Da hadde jeg holdt på i 5 år og begynte og bli sliten av motgangen i systemet. Legen min sa jeg måtte ta psykolog utredning som er obligatorisk. Så
Jeg sa ja til at hun kunne bestille time via NAV eller trygden. Det var hver Tirsdag i 10 uker. Det var på Telemark sentralsykehus Avd. Psyk. Bygg 10A. Første gangen kom jeg 5 minutter for sent. Og det gikk ikke upåaktet hen. Jeg rakk ikke sette meg en gang før hun var i gang og skjeldte meg ut på en nedlatende og uverdig måte. Hun tok samtidig frem konsekvensene hvis det skjedde flere ganger også. Hun var Ivrig på og få meg provosert men det var det aldri noen som klarte. Hvis du ikke fullfører de timene så mister du statusen som Trygdesøker. Jeg syntes at jeg ikke fikk noe informasjon. Hun var gravid med stor mage og hadde vist ei bok om temaet som var veldig viktig. Jeg fylte ut noen skjemaer. Hun var like motbydelig hver gang. På det tidspunktet viste jeg ikke at Kinserdal var Direktør på Psyk. Men hun var ikke vanskelig å analysere. Hun var forut inntatt, feilinformert uengasjert. Og det som alltid følger med korrupsjonen , hun under vurderte meg. Diktatorer gir alltid feilopplysninger med de mest utspekulerte historier. Jeg vet ikke hva han sa i det tilfellet der, men jeg har jo hørt mange av historiene hans og kan ta eksempel. Han der har vi bare hatt problemer med og han skremmer våre ansatte. Han har holdt på og banka foreldrene sine i årevis. Hans mor jobber her kommer stadig gråtende på jobb med nye blåveiser. Vi tar oss av henne så godt vi kan og det går jo ut over alle her osv. Jeg putter automatisk fingrene fort i ørene når noen skal fortelle meg nye rykter fra Kinserdal. Men denne psykologen ville ikke prate med meg og sente meg ned på venterommet med tykke bunker med spørreskjemaer. Når jeg spurte om hun skulle ha samtaletimer med meg var hun bare avvisende. Når det nærmet seg slutten hadde hun et utbrudd. Nå har jeg fått nok av avbrytelsene dine! Hadde det ikke hvert for at noen sitter og venter på papirene så hadde jeg avbrutt utredningen nå. Det var en kraftig forsnakkelse, noen sitter og venter. Jeg kunne ikke forstå hvem som hadde sagt til henne at de satt og ventet på papirene, og det tok ganske lang tid før den passet i analysen. Men i mellomtiden var det nok og analysere på. Hvorfor fikk jeg de samme spørsmålene om igjen. Hvorfor var det utelukkende spørsmål som handlet om negative ting som, Hvor ofte tenker du på og ta livet dittoosv.. Jeg skjønte at hun ikke kjente de andre på huset. Det kom en av de som jobbet der og sa, hvorfor sitter du på venterommet og fyller ut skjemaer. Etter jeg hadde svart så sier hun. Kom vi har et rom her borte. Og vi låser ikke denne så her kan du sette deg hver gang. Men den kom jo den diagnosen. Den konkluderte med at jeg var arbeidsfør og, bør prøve videre med lykkepiller. En dag jeg sto og ventet på noe annet på NAV kontoret kom det ei dame gående som stoppet og sa litt halvhøyt men tydelig: Den psykologen har ikke vi hørt om. Så gikk hun videre. Men jeg hadde allerede funnet ut at en utredning kunne ikke foregå uten samtale. De er også forpliktet til å svare på spørsmål. Etter avslag nummer 2 ble jeg helt oppgitt og gikk bort til ei dame som satt alene i landskapet. Hva skal jeg gjøre. Hun hadde tydeligvis svaret klart: Bare skriv noe, hva som helst, ikke slutt og skriv! Det var ikke lett siden jeg bare ble sykere og sykere. Og begynte og få smerteanfall i magen og fikk noen «hestespark» som slo meg helt ut, og jeg ble liggende på bakken helt lam. Lengre og lengre for hver gang. Skrekkscenariet er jo fastlåste komplikasjoner. Høyre lillefinger var den første som kom tilbake hver gang. Kroppen er nådeløs i sine signaler, den vil ha fred og ro. Jeg begynte og skrive: Jeg hopper herved av som kasteball i NAV systemet og skriver for siste gang. Ingen i verden skal få meg inn på et sosialkontor mer. Forts.
Slakteren fra Åsgårdstrand.
I 2006, fortsatt som trygdesøker, fikk jeg plutselig og helt uventet en innkalling til TSS (Sykehuset Telemark) for en undersøkelse på en 22 år gammel kneskade som var ferdigbehandlet i den grad det var mulig etter ca. 2 års kontinuering behandling Da må jeg først fortelle litt om skaden og hva slags behandling jeg fikk. Jeg husker det omtrent som det var i går selv om det er over 30 år siden. Grunnen til det er at det var ekstremt smertefullt. Det var etter en alvorlig trafikkulykke der vi var 4 stykker som ble hardt skadet. Jeg forklarer meg her for å bli forstått av Legeforeningen.
Skaden var så smertefull at jeg hadde problemer med å bevege meg på krykker i flere uker. Jeg gikk på krykker i et og et halvt år. Det ble flere turer på sykehuset for å ta bilder uten at noen av legene kunne se noe som helst. I mellomtiden gikk jeg til Fysikalsk behandling med strøm. Det hadde en viss effekt men det tok veldig lang tid. Det var ikke den type fremgang at jeg så noen fremtid uten krykker. Jeg hadde 55 behandlinger til sammen. Jeg ble tilbudt kikkhullsoperasjon som jeg lå å så på skjermen samtidig. Det ble fjerna noe løs brusk men jeg fikk beskjed om at de ikke så noen skade. Etter det foreslo Kommunelegen jeg gikk til at vi skulle prøve kortisonbehandling. Det ble 3 kortisonsprøyter til sammen uten at det hjalp noe.
Jeg ble innkalt til TSS igjen til en ny lege som var spesialist, en Overlege, Sykehusets beste lege ble jeg forklart av to praktikanter eller studenter. Jeg ble forklart at han var en travel mann og hadde mange pasienter. Han var meget spesiell det må jeg si. Han begynte forfra tok egne bilder og det gikk i rasende fart. Jeg var hos han to-tre ganger. Det første han sa til meg var kort å greit. Er det noe du lurer på så vent med det til slutt, jeg sier fra sa han. Han tok flere bilder enn de andre legene og det så ut som nesten alt gikk til avkast. Til slutt hadde han igjen en mindre bunke med bilder som han kastet opp og ned på lystavla og sammenlignet i rasende fart. Det så helt sykt ut. Plutselig pratet han til meg å sa: Se her, brist i kneskåla sa han.
Samtidig som han skrev i journalen sa han: Kortisonbehandlingen du har mottatt er feil behandling, vi bruker ikke kortison der. Skriv navnet på Kommunelegen din her. De siste ti minuttene viste han meg riktig gå-teknikk jeg skulle bruke. Du blir aldri kvitt haltingen helt sa han. Du blir såpass bra at du kan begynne i lettere jobb igjen, men det kan ta noen år. Å husk at du er ferdig behandlet, det er ikke mer å gjøre, bortsett fra trening. Det var det siste han sa før han sprang videre. Selvfølgelig har han skrevet det ned i den «tykke» journalen min. Han var tross alt Sykehusets beste legespesialist. Jeg tviler ikke et sekund på det. Overlege Johnsen. Så da skal det navnet være kjent i Legeforeningen. 3 år senere begynte jeg i en lettere jobb som produksjonsarbeider.
Oppdatering 04.04.2019. Kikkhullsoperasjon, beskrivelse.
Jeg legger til en beskrivelse av operasjonen så det ikke hersker noe tvil om at den er gjennomført.
Menneskets verste fiende.
Bildet av Rådmann Stein Kinserdal. Han fikk kallenavnet Hitler av Kommunens sykepleiere kun etter et halvt år.