Folkestyre i krisetid: Derfor tok Stortinget riktig avgjørelse på lørdag - adressa.no
Folkestyre i krisetid: Derfor tok Stortinget riktig avgjørelse på lørdag
Få tror at Solberg-regjeringen hadde planer om å bruke lovforslaget til å undergrave det norske demokratiet. Men det ville vært en fallitterklæring dersom Stortinget abdiserte samtidig som vi krever heltemodig innsats fra folk på en rekke samfunnsområder.
I løpet av svært kort tid gjorde Stortinget under ledelse av saksordfører Jonas Gahr Støre et formidabelt arbeid og utformet en helt annen lov, skriver Trond Giske. Her er han i samtale med Støre i vandrehallen før pressekonferansen på Stortinget om regjeringens krisetiltak i forbindelse med korona utbruddet torsdag i forrige uke. Foto: Terje Bendiksby/Scanpix
Publisert: 24.03.2020 20:42 Sist oppdatert: 24.03.2020 20:42
Det er i en krise vi må verne om våre viktigste verdier. Folkestyret vårt er en av disse verdiene. Lørdag sa Stortinget derfor enstemmig nei til forslaget om å gi regjeringen svært vide fullmakter til å lage forskrifter i strid med vedtatte norske lover. Vi vedtok i stedet en sterkt begrenset fullmaktslov av kort varighet, som kun skal komme til anvendelse dersom lovbehandling i Stortinget ikke er mulig. Stortinget tok med dette ansvar for å vise at det norske demokratiet tåler møtet med en omfattende samfunnskrise.
Korona-pandemien er alvorlig og skremmende. Dødstallene fra verden rundt oss og dystre prognoser for hva som kan skje her hjemme, gjør mange utrygge. Utryggheten forsterkes av at det åpenbart har vært en kritisk svikt i beredskapen mot en pandemi, med manglende utstyr og medisinsk kapasitet. Helsevesenet vårt blir satt på prøve, det samme blir velferdsstaten og det sosiale sikkerhetsnettet. Vi viser at vi består prøven gjennom en enorm innsats fra arbeidstakere på en rekke samfunnsområder kombinert med ordninger som sikrer vanlige folks trygghet ved permittering, omsorgsansvar eller arbeidsløshet.
Men også demokratiet vårt blir satt på prøve. I en krise kan det være lett å tenke at folkestyre og rettsprinsipper må vike for trygghet for liv og helse. Det er imidlertid en konstruert motsetning. Det er fullt mulig å gjennomføre nødvendige tiltak mot krisen uten å sette viktige prinsipper i demokratiet vårt til side.
Regjeringens forslag til fullmaktslov ville gitt regjeringen vide fullmakter til å vedta forskrifter uten øvrig hjemmel, også om vedtakene bryter med allerede vedtatte lover. I praksis ville regjeringen langt på vei overtatt den lovgivende myndighet som Grunnloven og maktfordelingsprinsippet gir Stortinget.
Lovforslaget inneholdt to forutsetninger for bruk av fullmakten: Å «begrense forstyrrelsen av sentrale samfunnsfunksjoner» som følge av korona-viruset, eller for å «avhjelpe negative konsekvenser for befolkningen, næringslivet, offentlig sektor eller samfunnet for øvrig». En slik hjemmel ville gitt regjeringen mulighet til å vedta nye lovregler på nær sagt alle områder. Koronaviruset forstyrrer svært mange samfunnsfunksjoner og har negative konsekvenser for hele samfunnet.
I løpet av svært kort tid gjorde Stortinget under ledelse av saksordfører Jonas Gahr Støre et formidabelt arbeid og utformet en helt annen lov. I den enstemmige innstillingen slås det fast at: «Forslaget setter normale lovprosedyrer til side og utvider regjeringens makt på bekostning av stortinget uten at dette er tilstrekkelig rammet inn og begrunnet.» Innstillingen slår fast at demokratiets prinsipper skal stå fast, og understreker «betydningen av at stortinget har og tar sitt konstitusjonelle ansvar. Stortinget er landets øverste statsmakt, også i en krise. Særlig i en krise er det avgjørende at viktige prinsipper i en rettsstat fortsatt gjelder.» Disse setningene bør settes i gullramme.
Stortinget oversendte forslaget til noen av Norges fremste juridiske eksperter for å få synspunkter, blant annet på lovens konstitusjonelle sider og ivaretakelse av grunnleggende demokratiske prinsipper. På denne måten sikret man en viss offentlig debatt og kritisk analyse før vedtak ble fattet. Stortinget gjorde deretter viktige endringer: Lovens varighet ble kortet ned fra et halvt år til en måned. Terskelen for når loven skal anvendes, ble hevet. Og Stortinget slo fast at domstolene skal kunne føre kontroll med nødvendigheten og forholdsmessigheten av de midlertidige forskriftene og vedtak fattet i medhold av forskriftene.
Den viktigste endringen var likevel at fullmakten kun skal brukes når normal lovbehandling i Stortinget ikke er mulig, og at regjeringen må kunne begrunne dette. Dette er en sterk avgrensning, det skal svært mye til for at Stortinget ikke kan gjennomføre en normal lovbehandling. Vi i Stortinget må gjøre vårt ytterste for å ivareta vår rolle gjennom krisen. Det ville vært en fallitterklæring dersom Stortinget abdiserte samtidig som vi krever heltemodig innsats fra folk på en rekke samfunnsområder. Folk har rett til å forvente at også vi tar vårt ansvar. Fullmaktsloven er i seg selv et eksempel på at dette: En omfattende behandling, og vedtak kun tre dager etter at saken var lagt frem av regjeringen.
Få tror at Solberg-regjeringen hadde planer om å bruke lovforslaget til å undergrave det norske demokratiet. Men et vedtak i tråd med forslaget ville skapt en svært alvorlig presedens. En nasjons sikkerhet har til alle tider vært et viktig argument når demokrati settes til side. Tydelige og gode motargumenter i det offentlige ordskiftet og et handlekraftig Storting sørget for et lovvedtak som vil stå seg for ettertiden. I gode tider er det lett å følge viktige prinsipper, men det er når det er vanskelig, at prinsippene er viktigst. Derfor var det helt nødvendig at Stortinget var seg sitt ansvar bevisst. Folk forventer at vi møter krisen med åpenhet og demokrati. Og de forventer at vi står sammen og skaper brede tverrpolitiske løsninger. Den forventningen skal vi innfri - i den forsamlingen som det norske folk har valgt til å gjøre akkurat det.