Og der blev liv – i Nidaros Pilegrimsgård
Berit pilegrimsprest har mye interessant å berette fra Pilegrimsgården, ikke minst om en vellykket start på tirsdagenes "møteplass". Og så har hun tatt til seg den norske vanen med appelsiner i påsken!
Nu er det ganske vist – livet begynner å pulsere i Pilegrimsgården! Vi har nu flyttet våre kontorer hit, og skjønt kontormøblene ennå lar vente på seg og der er de sedvanlige begynnerutfordringer med IT, telefon, skriver og sådanne små naturlige ting i hverdagen, som man aldri riktig bemerker før det IKKE fungerer – så gleder vi oss hver dag over dette fine sted!
Alle som kommer her bemerker det – hvor er her stille! Og det kjennes faktisk som om at der er et "magisk" punkt ca. 10 meter nede langs veien fra Kjøpmannsgate og ned mod elven hvor man beveger seg inn i et stille rom. Plutselig kan man høre fuglene synge – og der blev ro.
40 årvåkne og engasjerte menn og kvinner i generasjonen 50+ besøkte oss en kveld for å se Pilegrimsgården og høre pilegrimspresten fortelle om pilegrimsspiritualitet fra middelalderen og frem til i dag. Hvem går pilegrim – og hvorfor? Det blev også til en spennende samtale om Olavsarven, og så var der sang, god matt og en deilig stemning i peisestuen.
Besøk av Bror Stephen fra Taizé
Kvelden etter var der igjen fullt hus i peisestuen og denne gang var det unge studerende der var flest av. Vi fik besøk av Bror Stephen som i 27 år har været medlem av det økumeniske kommunitet Taizé i Frankrike.
Samtalen rundt peisen handlede om temaet "Hva betyr våre hellige steder for oss i dag?" og ikke minst var det spennende at høre om hva ungdommene fra studentkoret AKS hadde funnet og opplevet på deres tur til Taizé i høsten.
Bildet viser Bror Stephen i uvant norsk vinter
Og så er det en opplevelse å møte et menneske der har tatt et valg i livet som er annerledes end vanlig og valgt å leve livet sitt som munk i et kommunitet – hvorfor gjør man det, hvordan er det i det daglige, hva er prisen for en sådan levemåte – og gevinsten?
Pilegrimskveld i Kristiansund
Dagen etter ble det til en liten reise for pilegrimspresten med båt til Kristiansund. Her hadde sokneprest og ivrig pilegrim og friluftsentusiast Vidar Halaas arrangert en pilegrimskveld i Kristiansund kirke. Den kommer jeg tilbake til.
Rejsens rum
Det var godt å komme seg litt bort fra byen og dagligdagen. Og skjønt det bare var en kortere tur med båt så kom den gode gammelkjente følelsen av att å være på reise… Jeg har alltid likt så godt å være på flyplasser og togstasjoner og i båt, tog og fly. Det er en type mellomrom som kan ha mye fint å by på. Det er rom der varsler en forandring og kjærkommen avveksling i hverdagen. Det er transittrom der (alt etter målet!) vekker en yr og glad følelse av å være på vei – mot noe nytt og kanskje ukjent - kanskje til møter med nye mennesker og kulturer? Det er et stille-rom med tid og plass til ettertanke og til å være i ro. Bare å se ut av vinduet i flere timer er en lise for sjelen – og da ikke minst når man kan vaske øynene sine i de vakreste synene av fjord og fjell. Og det kan være kjærkomne anonyme vente-rom hvor ingen trenger å vite, hvem jeg er – og derfor kan jeg bare være helt meg selv i flere timer… De ord jeg trenger å sige er "En billett til Kristiansund takk" og "Jeg vil gjerne ha en kopp kaffe". Og tenke-rom – hvor jeg kan sitte og tenke på, hvem de andre mon er – hvor kommer de fra, hvor skal de hen? Hva skjer i deres menneskeliv – som fra deres ståsted i verden er midtpunktet og det sted, hvor livets små og store dramaer utspiller seg. Tenkt bare hvor mye liv der egentlig finnes i 30 menneskekroppe og menneskesind om bord på samme båt fra Trondheim til Kristiansund en helt vanlig onsdag. Hvor mange unike livshistorier, hvor mange følelser av glede, sorg, bekymring, ensomhet, ømhet, takknemmelighet. Det er og blir et mysterium og et under – de verdener vi hver for seg bærer rett under huden…
Pilegrimskveld i Kristiansund - fortsatt…
Jeg kom frem og ble tatt i mott av Vidar og siden av de allerførste pilegrimer som jeg hadde tatt imot i Nidaros. Todd og Kristy hadde mat og seng parat og Todd viste veien på en god vandretur til havet. Kristiansund kirkekor sang pilegrimssanger og siden bidrog vi hver især. Karen fortalte om sine pilegrimsvandringer mot Nidaros. Hun jobber for Det norske misjonsselskap og hadde spennende betraktninger om hvordan pilegrimsvandring, møtet med mennesker og kirkens misjon vandrer fint sammen langs pilegrimsleden og gir fornyelse både for en sliten hardtarbeidende ildsjel og for organisasjonen.
Møtested for vandre- og pilegrimsvenner
Tirsdager kl. 11.00 – 14.00 Pilegrimsgården vil der fremover være mulighet for å komme forbi Pilegrimsgården til en koppe kaffe eller te og en vaffel. Vi begynte i tirsdags hvor der var jevnt besøk og hyggelig samvær med både kjente og nye mennesker. Så hjertelig velkommen hver tirsdag!
Meditativ bibellesning
Etter åpent hus i tirsdags blev en gruppe igjen for å være med til en times meditativ bibellesning i stillerommet. En time med ro og tid til samling, stillhet, bønn og refleksjon i stillhet og sammen. Det blev til et djupere møte med teksten om disiplen Peter som gikk på vannet – i alt fall inntil han ble redd og grepet av tvil… Bibelens tekster er gamle tekster som handler om de helt basale ting i menneskelivet og derfor er de på fascinerende måte gjeldende til enhver tid. At åpne dem i fellesskap ved å la tekstene "lese" livene våre nu og her er det vi vil prøve å gjøre ut over våren. Velkommen i Pilegrimsgården tirsdag 14/4, tirsdag 5/5 og tirsdag 19/5 kl. 14 – 15.30.
Pilegrimsgårdens rom huser nu løpende overnattende gjester. Derutover har den blant annet også lagt rom til det årlige påskeverksted for byens prester, for møter i Pilegrimsfellesskapet St. Olav og for 22 personer som over 4 dage var på "Retreat i hverdagen". I en travel tid som kan være full av både ytre og indre støy erfarer mange at det er godt å få støtte til å roe seg ned. "Retreat i hverdagen" legger til rette for åndelig fordypning midt i hverdagen hvor man setter av tid til daglig bønn, bibellesning og samtale med en veileder. Vi har inngått en samarbeidsavtale med "Retreat i hverdagen" så bl.a. dette arrangement finner sted på Pilegrimsgården. En annen samarbeidsavtale er inngått med koret Scola St. Sunniva, som fremover vil være Pilegrimsgårdens kor. I denne oppstartstid har vi dessuten hatt viktige brukermøter med grupper som er og kan tenkes å blive engasjert rundt arbeidet og livet i Pilegrimsgården. De har gitt oss innputt til den oppussning og innrettning av Pilegrimsgården som etter planen går i gang etter sommersesongen.
Appelsinens plass i kirkeåret – og gledelig påske!
Påsketiden og påskeferien står for døren. Og jeg noterer meg en liten kulturforskjell mellom Norge og Danmark – nemlig appelsinens plass i kirkeåret! I mitt hjemland er appelsinen julens frukt og ordet "juleappelsin" tenner lys i manges øyne. Det er interessant hvor viktig det er for oss å knytte våre religiøse høytider til mat. Pinsen er kanskje den eneste høytid der mangler sin egen "mat"? Og kanskje det har en slags sammenheng med att nettopp den kristne høytid er vanskeligst å få grep om? Men mat og religiøse høytider henger sammen og har gjort det i alle kulturer i årtusener. Det er et vitnesbyrd om at kropp og ånd henger sammen. Den åndelige føde må ledsages av føde til magen – om det er til faste eller til fest. Kvikklunsj og appelsin har jo lite med Kristi død og lidelse å gjøre – men det hører til påsketradisjonen her til lands og sådan skal det være! Og kanskje det faktum og den glede kan hjelpe oss å se med større forståelse på andre kulturer og menneskers "underlige" religiøse tradisjoner?
Her i landet er appelsinens påskens frukt - og jeg er med på den! Appelsinen passer så fint i fargen til påsketiden. Og bak den harde og bitre skal åpner seg år etter år den friske og sødmefulle frukt med saft, kraft og C-vitamin - og en smak av livgivende minner om sol, glede, fjelltur og fellesskap. Som livet oppstår fra gravens dype og mørke mellemrom påskedag. Forandringens og forvandlingens rom der blir til liv og oppstandelse også for oss, dag etter dag…