Trygghetsrådet TRS - Andra berättar: Ferkó Matolcsi
- Förra julen fick jag besked om att min tjänst skulle minskas till 50 procent. Jag var i chock. Jag är ensamstående pappa och min elvaåriga dotter bor hos mig varannan vecka. Jag kunde inte leva på cirka 10 000 kronor i månaden!
Men det som började som en katastrof har blivit till något riktigt bra: sedan den 7 augusti jobbar Ferkó Matolcsi som barnskötare på Växthuset, en skola i Uppsala.
- Jag är euforisk – från den dagen jag började, och fortfarande nu efter mer än tre månader! Det är så givande! Jag får direktrespons från ungarna, det är hur roligt som helst. Det jag har med mig från min skådespelarutbildning är att jag älskar att leka! Barnen går i ettan, de är 7–8 år och jag trivs som fisken i vattnet!
Systemvetare och skådespelare
Ferkó föddes i en liten stad i Transsylvanien.
- Jag är en ungrare från Rumänien, säger han.
Den 11 september 1994 flyttade han till Sverige som kärleksinvandrare. Då var han en nyutbildad skådespelare. Han läste systemvetenskap i Sundsvall, och fortsatte studierna i Uppsala. Där bor han nu med sin dotter varannan vecka.
Sedd och uppskattad
I tolv år arbetade Ferkó som ljud- och ljustekniker/skådespelare/it-ansvarig på en teater. I januari tackade han nej till en 50-procentig anställning.
- Då var jag ganska utslagen. För jag älskade mitt jobb! Om någon i julas hade sagt till mig att jag skulle jobba som barnskötare…. Jag inser nu hur dåligt jag mådde på mitt förra jobb. På teatern gjorde jag minst två personers jobb. Det "lilla extra" blev normalläget. Nu blir jag sedd och verkligen uppskattad för det jag gör, av barnen, av kollegor och föräldrar.
Drar nytta av erfarenheter
Han har nytta både av sina erfarenheter från teatervärlden och dataområdet och har startat skolteve för barnen.
- Jag tar dit min egen kamera, barnen intervjuar varandra och varje vecka har vi veckans aktuellt, vi gör "Växthusets nyheter" med påjingel och snurrande jordglob och allt! I dramarummet improviserar vi, använder fantasin och bjuder in kompisarna till föreställningar. Det här jobbet ger mig energi!
Men det är inte någon lätt resa Ferkó beskriver. Det tog sex månader av hårt arbete att hitta det nya jobbet. Och det var ingen dans på rosor, säger han:
- När mattan dras undan fötterna... När du hänger i luften. Osäkerhetsfaktorn gav mig några sömnlösa nätter. Då blir det svårt att fokusera och lyfta blicken.
Ferkó fick kontakt med TRS via sin före detta chef.
- Hon sa att TRS hjälper alla. Då ringde jag, och skickade brev, och fick träffa min TRS-rådgivare Linda Lekander, som var väldig trevlig och hjälpsam, säger han. Hon kom till mig i Uppsala! "Jag kan ingenting!" sa jag. Men Linda sa: "Det är lugnt, vi löser det här." Hon sa åt mig att fokusera på vad jag vill och vad jag kan.
Därefter fick Ferkó träffa en coach, Eric Petters, som lotsade honom vidare:
- Vi var på samma våglängd direkt. Två galna, i ordets rätta mening, medelålders män som skriker och gestikulerar och drömmer högt om framtiden! Den energin jag fick från honom – jag är så tacksam! En rejäl boost! Jag fick mycket bekräftelse och vägledning. Han hjälpte mig att kartlägga kunskaper och färdigheter. Vi diskuterade vad jag ville och vad jag inte ville. Jag övade intervjuteknik med Eric, beteende både före och under en anställningsintervju. Jag tränade på en så kallad "hisspresentation", när man säger det viktigaste om sig själv till en främmande människa mellan fjärde våningen och bottenvåningen, och drog nytta av improvisationskunniga kollegor i intervjuövningar.
Sökte många jobb
Ferkó satte fokus på vad han ville, snarare än vad han inte ville. Det blev en jättelång lista.
- Jag tog listan och började leta, bland platsannonser, jobbportaler, överallt. Min magkänsla sa att jag skulle söka massor av jobb och det gjorde jag. Jag skapade ett dedikerat e-postkonto, bara för att söka jobb. Jag tror att jag en period dagligen sökte tre, fyra, fem jobb. Jag sökte även några jobb jag egentligen inte ville ha. För att öva, för att få komma på intervjuer och träna. Eric, min coach, sa: "använd din skådespelartalang". Han hjälpte mig extremt mycket. Jag fick faktiskt något jobb jag tackade nej till också. Jag lärde mig mycket! Jag tränade helt enkelt på att söka jobb.
Sista dagen innan uppsägningstiden skulle ta vid ringde rektorn på den skola Ferkó nu jobbar på och frågade om han ville komma på intervju. Han fick börja den 7 augusti. I slutänden var han inte arbetslös en enda dag.
Ferkó berättar att han försökte lära sig av både egna och andras misstag. Han hittade en teknik för att handskas med sin ångest och oro, och fick med hjälp av den tekniken förmåga att slappna av och hantera både ångesten och hopplösheten.
- Jag lärde mig att studera annonserna noga – vid intervjun ska man se till att svara på det som efterfrågas i annonsen. Och helst inget "lull-lull". Ring och fråga, stäm av vad jobbet innebär! Det är också ett sätt att göra avtryck och återkoppla till samtalet i ansökan/ personliga brevet.
Det var ett stort steg att komma till intervjuer. Väl där använde han sig av sin skådespelarteknik för att kontrollera sig själv med "externa ögonen", såsom kroppsspråk, röstläge med mera.
- Eric sa till mig: "när du ringer öppnar du dörren lite – sätt in foten, hitta vad arbetsgivaren är ute efter och sätt in stöten där! Du är bra på att läsa av människor, använd det!" Han är också rugbycoach, så han använde det språket lite…så blev varje träff en mental träning.
Ferkó har många råd att ge den som hamnar i hans situation.
- Jag har en ungersk kompis som frågade mig om råd. "Kan du svenska?" frågade jag. "Nej", sa hon. Då är mitt första råd: lär dig svenska.
Han konstaterar att det är lätt att gå in i självömkan.
- Men då fokuserar man på problemet, inte lösningen. Undvik att bedöva dig, du måste igenom det. Så rör inte whiskyflaskan, det förvärrar situationen. Det är inte en Hollywoodfilm med huvudrollsinnehavaren som super sig ner och sover på pizzakartonger och plötsligt knackar någon på dörren med drömjobbet serverat på ett silverfat.
Ta vara på den kunskap du har! Ferkó tycker att det är bra att skriva en lista på vad du vill, snarare än vad du inte vill!
- Ha självförtroende och lyssna mycket på musik, gå på teater, bio ladda batterierna och älska dig själv. Ge inte upp! Våga prata och be om hjälp. Ta vara på alla möjligheter och kanaler, ha inte förutfattade meningar. Blir det inte som du tänkt dig? Gå vidare. Våga göra nytt!
Ferkós yrkesliv har varit väldigt skiftande, han har prövat på många olika arbeten. Nu är han säker på en sak:
- Nästa gång klarar jag mig! Det vet jag. Jag hittar ett nytt, roligt jobb om jag skulle hamna i samma situation igen. Då kanske jag blir koskötare på SLU (det var ett av jobben Ferkó sökte, han var också där på intervju). Tänk utanför boxen, tipsar han. Sätter livet käppar i hjulet – bryt loss och gå vidare. Var flexibel på riktigt och le!