Farm-Raised Salmon vs. Wild Salmon (Videnskab) | Forskellen mellem lignende objekter og udtryk.
Vilde laks er laks i deres naturlige levested, fanget fra havet af kommercielle fiskere. Opdrættet laks dyrkes og høstes i bur eller penne i laksekrælerier.
Vilde vs opdrættede laks er blevet et emne for debat blandt flere bestanddele - kokke, der argumenterer for, hvad der smager bedre,
Gårdsopdrettet laks
Laks opdrættet i havbure eller kuglepenne fra smolt leveret af et rugeri Vilde bestande af laks høstet fra havet af både eller landbaserede net.
Lavere omkostninger for forbrugerne, kvalitetskontrol af aflivning / blødning / filetering af fisk for friskhed, flere tilgængelige fisk på markedet, yderligere omega 3. Højere ernæringsværdi, påstået bedre smag, mindre forurenet, understøtter traditionel industri.
Udbredelse af parasitter og sygdomme, interferens med vilde bestande, ødelæggende for kommercielle fiskerisamfund, mere kemiske tilsætningsstoffer og kontaminering. Miljøpåvirkninger (oliespild, bifangst osv.), Høst, høje omkostninger for forbrugerne, sæsonmæssig tilgængelighed.
Afhænger af typen og den geografiske placering, men normalt er 1/3-1/4 prisen for vild laks. ($ 5,99 - $ 34,99 et pund.) Afhænger af typen og den geografiske placering, men normalt 3-4 gange prisen på laksen, der er opdrættet i gården. ($ 16.99 - $ 79.99 et pund.)
Havbure. Håndsæd, gillnetting.
1960 - Første lakseopdræt i Norge og Skotland. 1860'erne - Stillehavsindustrien i det nordvestlige Stillehav viser sig.
Langsom vækst; forventet hurtig vækst. Stabil / stagnerende.
Chile, Norge Alaska, Rusland, Japan.
2007 verdensomspændende produktion
2.165.321 tons 992.508 ton
Indhold: Farm-Raised Salmon vs Wild Salmon
5 Miljø- og sundhedsmæssige bekymringer
7 Seneste nyheder om opdræt og vild laks
Opdrættet laks er generelt opdrættet i to faser. Først klækkes æggene og opdrages på land i ferskvandsbeholdere i 12-18 måneder, hvilket frembringer smolt (ung laks). Smolt overføres derefter til flydende net eller penne i havet, hvor de fodres pellets og vokser i endnu et år eller to. En enkelt stor havpen kan rumme op til 90.000 fisk. Moderne høsteteknikker involverer anvendelse af vådbrønde skibe til at transportere fisken til forarbejdningsanlægget, og fisk dræbes normalt ved et slag mod hovedet med et pneumatisk stempel og udtømmes ved gællerne. Denne tæt kontrollerede høsteproces sikrer, at kødets kvalitet ikke unødvendigt forringes, når fisken er død.
Videoen nedenfor forklarer, hvordan opdrættet laks er med akvakultur:
De fleste vilde laks fanges i snurpenot og garn fra deres naturlige havhabitat, normalt når de svømmer langs kysten for at vende tilbage til deres hjemmestrømme for at gyde. De fleste kommercielle laksebåde har kølede havvandssystemer for at holde fiskene nær frysning indtil levering til et forarbejdningsanlæg eller et udbud. Kvalitetskontrol varierer efter område og individuelle fartøjer. De fleste fisk fryser ihjel eller kvæles i fiskerne. Et enkelt fartøj i Alaska kan fange mere end en million pund i løbet af en produktiv sommer, sæsonen, hvor laks gyder.
Fiskeforarbejdningsanlæg kan producere friske og frosne fileter, røg eller kan fisken. Fiskens indlæg / knogler / hud omdannes ofte til fiskemel. I nogle laksearter er æggene af særlig værdi.
En laksefarm i Norge
Mange af de vilde bestande af laks er til tider "forbedret" med rugefisk. Ligesom fiskefarme forsynes med smolt, leveres nogle vandløb og søer kunstigt med smolt - dette kaldes ranching. Disse unge modnes i naturen og vender naturligvis tilbage til vandløbene, hvor de var på lager. Disse fisk er i det væsentlige landbrugsfisk, men betragtes som vilde af USDA og forarbejdningsvirksomheder. Forbedrede fiskerier har været meget produktive i Alaska, Rusland og Japan.
Laks svømning opstrøms i naturlige farvande
Vildfanget laks betragtes som fiskeriets ækvivalent med organiske produkter og siges at være mere ernæringsmæssigt og kemisk ren end opdrættet laks.
Den primære fordel ved opdrættet laks for forbrugerne er i pris og tilgængelighed. Den store produktion, der opnås af fiskeopdræt, gør laks tilgængelig for flere forbrugere og nedbringer prisen på vildfanget laks.
Mens gårdsopdrættet laks bestemt er en sund mad, viser USDA-ernæringsdata, at vildfanget laks er et sundere valg end opdrættet. Vildfanget laks har mindre kalorier, mindre fedt og mættet fedt, flere mineraler og mindre natrium end opdrættet laks. Opdrættet laks indeholder også højere koncentrationer af fremmede kemikalier, og uden kunstig farvestof ville kødet have en lysegrå farve. Dog er det ofte kendt, at opdrættet laks har flere omega 3-fedtsyrer.
Denne dagsforedrag diskuterer den opdrættede vs vilde laks som mad:
Den generelle konsensus blandt hav- og ernæringseksperter lander bestemt på siden af ​​vildfanget laks som et sundere og mere miljømæssigt bæredygtigt valg end opdrættet laks; dog akvakulturindustrien tager skridt til at tackle de problemer, der plager processen. Med andre ord, hvis opdrættet med ekstremt strenge kvalitetsbetingelser som i Norge, kan opdrættet laks være et bedre valg, da den indeholder mere omega 3.
Bekymringer vedrørende miljø og sundhed
Den iboende massefylde af biomasse i fiskeopdræt fører til almindelige problemer med parasitter og sygdomme blandt opdrættede fisk, problemer, der ofte spreder sig til de nærliggende vilde bestande. For at bekæmpe disse trusler overdrives opdrættede fisk ofte med antibiotika og medikamenter for at kontrollere udbrud. Havlus og bakteriesygdomme har vist sig at udslette betydelige dele af vilde fisk, der passerer. Selv en relativt begynnende bakterieudvikling, når den ikke er blevet opdaget, kan være af alvorlig sundhedsmæssig bekymring for forbrugeren, især når den spises rå. En stor bekymring blandt kritikere af akvakultur er fiskene, der slipper ud af stierne under storme eller ulykker. Hvis fiskene er ikke-oprindelige arter, vil de konkurrere med vilde bestande. Hvis de er oprindelige, kan de avle med vilde bestande reducerer den genetiske mangfoldighed. Opdrættede fisk fodres ofte fiskemel og fiskeolie, hvilket lægger pres på verdensomspændende fiskerier, da 1/3 af al kommerciel fiskeriproduktion går til fiskemel og fiskeolie. Se denne øjenåbnende video om laks, når den ikke opdrættes under passende forhold:
Mens der er gjort fremskridt inden for akvakulturindustrien med at tackle forurenings- og forureningsspørgsmål, der er forbundet med fiskeopdræt, såsom udvikling af antimikrobielle kobberlegeringer til netting, er konsensus blandt talsmænd for havet fortsat, at forbrugerne bør undgå mest opdrættet laks.
I mange områder af verdenshavene er kommercielt fiskeri blevet forvaltet dårligt og har ført til udtømmede bestande. Mens de fleste stillehavslaksefiskeri er veldrevet (2013 var den mest produktive kommercielle laksesæson i Alaskas historie), er der altid risikoen for forkert forvaltning og udtømning af vilde bestande. Kommercielt fiskeri fører også uundgåeligt til små og store oliespild og andet miljøpres, der følger med så mange køretøjer på havet. Bifangst (fangst af ikke-målrettede fisk og pattedyrarter) er et andet problem, selvom bifangst har en tendens til at være et relativt lille problem med laksepungsejling og gillnetting. Dyrets rettighedsaktivister har taget problemer med den langsomme død, som mange kommercielt fangede fisk står overfor, men nyere forskning antyder, at laks muligvis mangler et passende nervesystem til at føle smerter.
Den vildfangede laksebranche understøtter mange stillehavskystsamfund og giver en ret bred spredning af overskuddet i industrien. Den kommercielle laksesektor er fortsat stort set baseret på små og familiedrevne både (de fleste fiskeopdræt ejes derimod af store landbrugskonglomerater og selskaber).
Den nuværende verdensomspændende produktion af opdrættet og opdrættet laks ville give ca. en portion laks om året til hver person på jorden, og 60 til 70 procent af dette kød kommer fra akvakultur. Hvis de forskellige problemer, der er forbundet med akvakultur, mindskes, kunne opdrættet laks opfylde sit teoretiske løfte om at lette presset på vilde bestande og give en overkommelig og sund proteinkilde rundt om i verden.