Hammenhögs Gästgivaregård: 2007
Ikea och Österlen
Den dynamiska turistchefen i Simrishamn, Margareta Hemne, bryter nya väger.
När jag förstrött tittade i Ikeas nationalutgåva av design och estetik för folkhemmet såg jag att de säljer "Hemnes byrå".
Kommer det att fortsätta med sittsäcken Akej, efter kommunalrådet?
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 17:03 Länkar till det här inlägget
Hösäckar tar över landsbygden?
Midsommartid och höskörd. Mustiga folklustspel, halvnakna kroppar, svett och svagdricka! Höstacken har en huvudroll i den svenska nationalromantiken. Höhässjorna på på landet var vad gatuserveringarna är i städerna idag. Jag kan känna doften av nyskördat hö bara vid tanken.
Alla, även icke lantbrukare, har en relation till höbärgning. Till och med sommargäster fick rycka in under några hektiska veckor.
Så hände något plötsligt. När man såg ut över fält och ängar i sommartid kunde man se stora vita kuddar symmetriskt utspridda i landskapet. Jag kan förstå framåtskridandet och utvecklingen att kapa det mest arbetskrävande momentet i hantering av foder till djuren - men jag behöver inte tycka om det. Hur får man in en "storbal" i ett folklustspel. Man kunde väl åtminstone kalla det hösäck.
Enda fördelen är att ungarna, antar jag, slipper lära sig att stava till "hässja" som tillsammans med "ässja" strider mot vedertagna stavningsregler. Men vad får de för association när de hör "leta efter en nål i en höstack"? Ska man säga "leta efter en nål i en storbal"?
Jag såg en bonde som antagligen delade min estetiska invändning. Han hade varit på Överskottsbolaget och köpt militära kamoflagenät. Jag såg dem i allafall! Enda lösningen jag kan se är att man lägger höskörden på vintern, så syns inte hösäckarna i snön. Kanske blir det problem här på Österlen eftersom vi har så dåliga snövintrar.
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 12:57 Inga kommentarer: Länkar till det här inlägget
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 07:32 1 kommentar: Länkar till det här inlägget
Grattis Hammenhög...
Vi gratulerar Hammenhög till att man inte fått en Dressmanbutik - men väl ett café. På Ystadsvägen mitt emot den gamla bilaffären har ett fik med äkta 50-talskänsla öppnats. Du kan få goda hemgjorda mackor. Från 7.30 går det att köpa med sig färska morgonfrallor. Perfekt uppfyllnad mellan vargtimmen och då ICA öppnar kl 9.00. Du kan dessutom få en "decent latte", för att citera stureplansbratsen.
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 11:20 Inga kommentarer: Länkar till det här inlägget
Ekologi och gastronomi
De senaste dagarnas diskussion om kravmärkta restauranger gav mig en impuls att titta litet närmare på vad det innebär för restauranger. Reglerna är inte särskilt krävande. En lunchrestaurang ska servera minst en Krav-godkänd rätt per vecka och en á la carte restaurant ska ha minst två Kravgodkända rätter på menyn. Jag ögnade den 147-sidiga regelsamlingen, sagt för att inte göra anspråk på att framstå som expert eller ens kunnig. En stor brist som jag tycker mig se är att man inte tar hänsyn till transport. Hur naturvänlig är en ekologiskt odlad tomat när den rest från Spanien till Sverige? Ett annat exempel, som jag hörde i ett Ekoinslag, är att en kravkrögare i Malmö inte kan åka de två milen till Danmark och handla miljömärkta produkter, utan i så fall ska den skickas till Mälardalen för Kravgodkännande.
Efter att lyssnat på marknadsansvarig inom Krav fick jag klart var att man prioriterar spridning av märkningen framför substans bakom certifieringen. Det kanske är riktigt att sätt marknadstänkandet framför kvalitet, och, antar jag, sedan skärpa kraven. Men jag undrar om inte många människor med ett stort miljösamvete skulle känna sig en aning lurade om de var medvetna om de låga kraven.
På Hammenhögs Gästis försöker vi ge våra gäster en stor måltidsupplevelse samtidigt som vi hela tiden utvecklar vårt miljötänkande. Eftersom vi är verksamma mitt på Österlen, Sveriges skafferi, har vi valt att första hand försöka hitta lokala producenter och leverantörer. Vi tror att vi nära oss har en del av de allra bästa prodenterna, som kanske inte hörs och syns så mycket eftersom de oftast arbetar småskaligt, nästan hantverksmässigt, som vi själva. Vi minskar transportsträckorna, höjer kvalitén och utvecklar den regionala särprägeln.
Jag vill betona att vi inte vill förringa Kravmärkningens betydelse, men vi har valt en annan väg för närvarande. Jag vill ge några exempel på vår linje med lokala leverantörer relaterat till vår matsedel.
Generellt gäller att vi tillagar all vår mat från grunden.
Vi köper all fisk i Simrishamn, som är en av Sveriges största fiskhamnar. Östersjöfisken behöver på så sätt bar färdas en dryg mil på land. Atlantfisken har naturligtvis åkt längre.
Ostarna köper vi från ett gårdsmejeri en dryg halvmil från oss. De har stora ekologiska ambitioner och ger både sina getter och Jerseykor ekologiskt odlat växtfoder. Kraftfodret är inte lika konsekvent ekologiskt eftersom det inte räcker till enligt mejeristen. Djuren skulle mjölka sig i sin. Ostarna är fantastiska. När det gäller whiskey är kännarna begivna på Singel Malt, dvs kornmaltsdestillat från endast ett destilleri. Vårt gårdsmejeri går längre, man kan kalla deras ost "Single Goat". De har till och med namngivit sina ostar efter getterna, till exempel Rosa.
Äggakakan är en klassisk rätt hos oss. Äggen köper vi av vår grönsaksleverantör. Jag vet faktiskt inte var de kommer ifrån och hur hönsen har det, men det har jag blivit nyfiken på och ska reda ut. Mjölet och mjölken köper vi oligopolleverantören. Det är svårt att handla lokalt. Dörrödsbonden försökte för några år sedan att direktlevera sin mjölk, men gick på pumpen. ( Vi köper i alla fall ostkaka från Dörrödsbonden). Vi köper färska lingon som vi rårör. Och det kanske viktigaste, det rökta fläsket, köper vi från en lokal charketurist en dryg mil bort.
Ungråkan, som vi är ensamma att servera, levereras av lokala jägare. Den är vad jag förstår väldigt ekologist uppväxt, eftersom den matas av föräldrana med skotten från de höga almar som de bor i.
Gåsen i november, som kanske är Gästis främsta maträtt, är uppväxt i en by en knapp mil bort.
När jag går igenom vår meny ser jag att vi kommit en bra bit på vägen i att handla lokalt. Förutom den uttalde viljan att göra det måste man också aktivt låta menyn följa med årdtiderna.
Kanske ska vi ansöka om Kravgodkännde, det blir lättare med miljöarbete om man har ett regelverk att mäta mot.
Äntligen kom regnet. Vi har nästan hoppat över våren och gått direkt på försommar. Växtligheten ligger veckor före det normala. Rapsen börjar redan bli överblommad. I vår ojämna kamp med den inte planterade grönskan ligger vi efter från start. Normalt brukar tiden och inspirationen räcka till midsommar. I år har vi fått prioritera redan nu.
Högst på listan står örtagården. Vi kom på att vi skulle dela in landet i mindre fält genom att lägga gångar av byasten. Det är kul för barn, men också för de vuxna som vågar leka, att gå på de oregelbundna gångarna. Förutom att det är kul är det en ovärderlig psykologisk hjälp. En yta på på två kvadrat är mänsklig att ogräsrensa, medan 40 kvadrat meter är ett projekt.
På gästis är örtagården en blandning av nyttigt, spännande, vackert och meningslöst. Bland det nyttiga, som kockarna med saxen i högsta hugg, kan direktskörda och använda i matlagningen är gräslök, persilja, oregano, timjan, anisisop och naturligtvis sallad av olika slag. Bland de direktavkastande grödorna är malörten obligatorisk. Österlens nationaldryck, bäsk, framställs av malört och brännvin med diverse tillsatser enligt alltid hemliga och personliga recept. Vi tillhandahåller två sorter, lika hemliga, Stockholmsbäsk och Rälig Bäsk. Användningsområdena kan ni säkert räkna ut själva. Systemets Bäska Droppar betraktas av alla som odrickbar. Men staten värnar sin produkt genom att förbjuda egenkryddning av brännvin på krogen. Den vällovliga tanken må vara att få bort shots som frestar ungdomen. Men vem har hört tals om malörtsshots? Kulturmord!
Bland de spännande finns flertalet av våra växter. Vi har luftlök, en gammaldags variant som i bladvecken bildar flera lökar. Dessa är betydligt mildare än gullöken och vi tror att vi kan använda den i sallader. En gammaldags art av rabarber kastar oss mellan hopp och förtvivlan. Ett par villiga händer ryckte upp den i tron att det var ogräs. Till vår lycka överlevde en del av rotssytemet och till stor glädje dök det upp en rabarberknopp, som det heter i dikten. Vi har nu omplanterat, den i viss mån återhämtade plantan, för att den ska få litet mer sol och näring. Hittills har stjälkarna inte lyckats gå om sparris i grovlek. Hjärtstilla är en pampig högväxt ört som vi har på grund av namnet. Läkemalva platsar också på grund av namnet. Sköldpaddsört införskaffades på en plantbytardag mycket på grund av namnet. Senare efterforskning har lärt oss att det var årets perenn 2004 och möjligtvis kommer den att omkategorisers till vackra. Pimpinell, vilken i gamla tider användes för att piffa upp dåligt vin (inte vår planerade användning) står i rabatten tack var CM Bellman. "Vitt vin och pimpinella..." En kontroll i den virtuella floran uppanbarade för oss att Pimpinell och Pimpinella var två olika växter. Spansk körvel är inget man förbukar säckvis av men den är snygg till garnering, liksom gurkört,viol och krasse. I år har vi planterat jordärtskocka. Det ser hoppfullt ut och god vet vi att den är.
Bland de vackra har i sorg och saknad lavendeln dött för oss. Det har sagts att vintern varit för våt. Ny är planterad - en örtagård utan lavendel är otänkbar. Vi har planterat två kronärtsockor, det försöjer inte en familj och ännu mindre en gästgivaregård, men de är praktfulla. Luktärtor enbart för att de är vackra och luktar gott. Rudbeckian av Linné namngiven för att fjäska för akademiska jetsetare i Uppsala är vacker och chosefri. En favorit är Stjärnflockan också kallad Linnés döttrar.
Bland meningslösa vill jag lyfta fram Åbrodd. Det enda användningsområde jag kunde spåra var att krydda brännvin. Lika odrickbart som Systemets Bäska Droppar.
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 16:46 1 kommentar: Länkar till det här inlägget
Vad är en gästgivaregård?
Ibland brukar vi, för besökande grupper, till kaffet berätta om begreppet gästgivaregård. Jag frågar om det är någon som vet den entydiga definitionen. Många nämner matservering, möjlighet att byta hästar och sovkammare. Detta är helt riktigt den funktion gästgivaregården hade. Men gästgivaregård var endast de som hade kungliga privilegier.
Under 1600-växte missnöjet bland bönder när skattfogdar och stormän reste i en ökande omfattning. När de blev hungriga och trötta tog de in på första bästa välmående bondård. Där tog de för sig av mat, hästar och fruntimmer och ersättningen var i stort sett att bonden slapp prygel. Detta har kallats våldgästning. En bonderesning hotade. Drottning Kristina som inte gjort mycket mer för Sverige än förött statsfinanserna satte sitt namn under en gästgiveristadga 1649. Där fastslogs att gästgivaregårdar skulle byggas med ca två mils mellanrum, vilket motsvarade en dagsetapp. Gästgivaren skulle tillhandahålla mat, dryck, sovkammare och möjlighet att stalla upp hästar. Verksamheten skulle ha avdelning för fint folk och gement folk. Byborna byggde gästgivaregården och konungen utsåg gästgivare. Som ett verksamhetsstöd åtnjöt gästgivaren skattelättnader och monopol på utminutering (butiksförsäljning) av brännvin. Vår gästgivaregård taxerades 1905 för 40 000 liter brännvin. Hammenhögs Gästis tillkom 1693 som ett led i försvenskningen av Skåne.
Gästgiveristadgan upphörde så sent som 1933. Den hade då sedan länge mist all betydelse eftersom hästtransporterna ersatts av järnvägen och i viss mån bilen.
Idag finns det ca 20 gästgivaregårdar kvar i Skåne, mer eller mindre väl bevarade. På Hammenhögs Gästgivaregård är vi besjälade av tanken att ligga så nära den ursprungliga tanken med gästgivaregårder som det i vår tid är möjligt.
Med tillfredsställelse kan man konstatera att begreppet gästgivaregård inte missbrukats i så stor omfattning. Malmö stad kallar av någon svårbegriplig anledning sin skolmåltidsverksamhet för Gästis. Likaså säljer turistbyråerna på Österlen något de kallar Gästgiveripaket, där det inte alls är säkert att någon gästgivaregård ingår. De tycker väl att det är klatschigt och säljande antar jag.
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 08:22 Länkar till det här inlägget
Livet tillhör de äldre.
Det finns saker som rör mig. Oftast är det vad folk gör inte vad de säger. Många säger att de måste komma ifrån ett slag. Jag tycker bättre om de som vill komma till något. På senare tid har jag sett tre exempel som visar på folk som unnar sig att njuta i det lilla. Typiskt rör det sig om pensionärer. Kanske måste man ha lämnat arbetslivet för att kunna råda över livet - att komma till i stället för att komma ifrån.
Det första exemplet är en man som kommer till Gästis en lördagförmiddag vid halv tolv. Han frågar om vi har mat - vilket vi naturligtvis har men vi öppnar inte förrän tolv. Detta är inte formalism eller oginhet från vår sida. Utan helt enkelt för att det är ställtid i köket. Vår gäst tycker inte illa vara. Vädret är vackert och han slår sig ned vid ett trädgårdsbord på framsidan och blossar njutningsfullt på en cigarett. Jag håller på i rabatten alldeles intill och tar chansen att få ett litet avbrott i knä- och ryggböjandet. Vi börjar samtala. Han berättar att han är smålänning men att han bott i Gävle till han gick i pension för ett par år sedan. Han hade bestämt sig för att flytta till Skåne så fort han kunde. Därför hade han stått i bostadskö i Trelleborg i fem år. Från denna bas utforskade han mer eller mindre systematiskt Skåne. Denna dag hade alltså turen kommit till Hammenhög. Nästa vecka skulle han åka till Polen, där han inte varit på arton år.
Nästa exempel är en dam som säkert väl passerat åttio. Hon körde upp sin lilla bil alldeles intill häcken mot krögarvillan. Kanske inte den naturligaste platsen att välja med tanke på att vi har en väldigt väl tilltagen parkeringsplats. Hon hojtade till mig och frågade om hon kunde stå där. Hon hade sin hund i baksätet. - Jag vill att han ska ha skugga. Jag ska kila in på Gästis för jag blev så himla sugen på äggakaka. Kanske har jag åldersfördomar men jag hoppas att jag själv när jag passerat åttio ska ha initiativkraften att dra till Gästis och äta äggakaka när suget sätter in.
Mitt tredje exempel är ett äldre par från Gotland. I det fallet vet att han var 86, eftersom han i tidningen såg att Boris Jeltsin dött, 76 år gammal. Ha - tio år yngre än jag! De hade varit i Sotenäs på en träff för gamla flygveteraner. De fortsatte till Louisianna för att titta på den stora utsällningen av kinesisk konst. Nästa anhalt Bornholm, men först en övernatting på Österlen. De kom till oss en måndagkväll och frågade om vi hade rum. Naturligtvis sa vi, positivt förundrade över detta par som åkte obokat. De skulle ta färjan från Simrishamn, vad de inte visste var att den börjar gå först den 1 juni och att den inte tar bilar. De skulle alltså efter en god kväll och natt på Gästis få vända tillbaka till Ystad. Jag tog reda på avgångstider till dem. Jag såg framför mig att jag skulle få stiga upp tidigt och laga frukost eftersom första turen gick 8.30 och nästa tur inte gick förrän 18.30. Jag blev imponerad när de sa att då tar vi det litet lugnt och ser oss omkring på Österlen och tar eftermiddagsfärjan. Har man semester så har man!
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 19:49 Länkar till det här inlägget
En husgud kom till Gästis
Påsken på Österlen är, vet alla som varit här då, större än julen. Horder av våryra människor från när och fjärran kommer för att botanisera i konstdjungeln eller bara för att möta våren. Detta är den naturliga startpunkten för oss i hotell- och restaurangnäringen. Januari, februari och mars präglas av ett nirvanalikt tillstånd. Kanske är det nödvändigt för återhämtning och underhåll - men påsken är lika välkommen varje år.
Bland alla våra gäster såg jag att Christer som driver Olof Viktors bageri och café. Christer är en stor vän till Gästis och älskar vår äggakaka. Denna gång hade han med sig en gäst. En reslig man som visade sig vara Jan Hedh, den legendariske bagare och författaren. Vi tillhör kretsen som köper hans böcker redan innan bokrean. De ligger som en ständig inspiration och kunskapskälla i köket.
I köket råkar det falla sig så att Jonas står och lagar chokladpraliner med limefyllning, som ingår i en citrusdessert som han nyligen lanserat. Vi har hört en hel del grymtande och hårda ord över chokladhanteringens nyckfullhet.
Det var inte långt från att Jonas doppade hakan i chokladsmeten när mästaren stiger in köket för att bistå och lämna litet goda råd. Jan är alltid redo, med kockrocken under kavajen, att bistå en yngre kollega som är intresserad och vill lära sig mer.
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 18:03 Länkar till det här inlägget
Det godas fiende?
Med ett arbetsliv till stor del i den offentliga sektorn är det en aning förvånande, inte minst för mig själv, att jag upplever kommunens stasning på turismen som inte bara dålig utan också fientlig och "bossig". Jag har respekt för arbetet med att bygga och marknadsföra varumärket Österlen. Däremot är det svårare att respektera funktionen som bokningscentral och de avgifter/påslag man gör för detta. De är inte affärsmässiga utan liknar mer en beskattning som bygger på att ingen av oss ute på anläggningarna vågar ens nafsa efter den han som i någon mån föder oss.
Det senaste övertrampet är införande av ett bokningssystem som fungerar online. Med detta har kommunerna rationalisierat sin verksamhet. I stället för att telefonledes höra med hotell och B&B kan man kolla på nätet och lägga bokningen i realtid. Pressen på anläggningarna är enorm eftersom man är rädd att annars tappa bokningar. Kommunen har friskrivit sig från allt ansvar i samband med online bokning. Man kunde tänka sig att bokningssystemet kunde bli till direktnytta ute på de olika besöksmålen på så vis att man fick en länk som gjorde möjligt för besökare att själva boka ute på hotellets hemsida. - Så icke! Den snöda förklaringen är som oftast pengar. Kommunen rationaliserar sin verksamhet och, och i praktiken, kollektivansluter hotell och B&B för detta tar man ut en ersättning på 12% av ordersumman på varenda bokning. En manuell "gratistjänst" har ersatts med en mycket kostsam internetbaserad service. Minskat tryck på turistbyrån och ökade intäkter. Det är imponerande att se på när offentlig sektor leker affär.
Motsvarande bokningssystem hos Visit Österlen kostar 10% på ordersumman innan moms och man får dessutom möjlighet att göra den egna hemsidan bokningsbar. I det senare fallet utgår ingen provision.
Hur ser den politiska styrning i det moderata Simrishamn ut när det gäller turistbyrån? Är ambitionen att utveckla turismen eller turistbyrån, eller är det i politikens värd samma sak?
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 07:45 Länkar till det här inlägget
Inför Påskrundan
Under påskrundan invaderas Österlen av våryra och konstsugna besökare. Konstnärena som är talrikt representerade i trakten slår upp dörrarna till sina ateljéer och verkstäder. Gallerierna dignar av konstverk. Antikaffärer, loppmarknader och kuriosabodar hänger på! Gudarna ska veta att allt är inte bra. Den utmärkta kulturtidskriften Österlen 360° som ges ut gratis har gjort en insats för året. I en bilaga till senaste numret har man förtecknat ett antal gallerier och konstnärer som man anser besökvärda. Jag kan bara hålla med dem. Är man mer intresserad av god konst och konsthantverk och har begränsad tid rekommenderar jag att man skaffar bilagan och följer deras råd. http://www.osterlen360.se/
Upplagd av Cancer i blodet. kl. 19:01 1 kommentar: Länkar till det här inlägget
I dag kom en granne som håller på att renovera ett nyinköpt hus in på Gästis. Han hade hittat ett gammalt exemplar av Sydsvenska Dagbladet Snällposten. Det handlade om invigning av baren på Hammenhögs Gästgivaregård. Vid den tiden hade krogar ett problem till följd av att motboken avskaffats och alkoholen släppts fri (på systemet). Många krogar fick lägga ned, men i Hammenhög satsade man på att bygga en ny bar. Året var 1958 och än idag finns baren oförändrad kvar. Gallonsoffor och bord med perstorpplatta, tidlös elegans.