«Arbeiderbladet» gjør i dag det mesterstykke å gå god for den inn stilling som ble smuglet igjennom på Fagkongressen og som vil inne bære en fullstendig ensretting av fagorganisasjonen. Det gjelder som kjent mandatet til den lovkomité som skal utarbeide vedtektene for forbundene. Det heter bl. a.: «Vi tillater oss derfor å foreslå at Lovkomitéen, som skal utarbei de normalvedtekter for forbund tilsluttet Landsorganisasjonen og fagforeningene tilsluttet forbun dene, bør innarbeide i vedtektene bestemmelser som fastslår at det ikke er adgang til å danne særor ganisasjonen celler, grupper eller aksjonsutvalg som har til hensikt å sette ut av funksjon de regulært opprettede og valte instanser, eller til å motarbeide de lovlig gjorte vedtak. Det bør også innarbeides bestemmelser om at fagforeningene ikke kan fremme formål som stri der mot Landsorganisasjonens el ler forbundenes målsetting.
En gjør rett i å merke seg or dene «Landsorganisasjonens eller forbundenes målsetting».
ke ytringer fra fagforeningenes eller forbundenes side skal gi «ho vedorganisasjonen retten til eks klusjon», ikke alene av medlem mer og fagforeninger, men også hele forbund, erklærer «Arbei derbladet, i dag morges. Saken kommer til å vekke røre innenfor fagorganisasjonen. Den fagkongress som nå er av sluttet danner et høydepunkt i den utvikling som ledelsen for Lands organisasjonen i de siste årene har gjennomløpet. Den betegnes ved slike vedtak som utmeldelsen av Fagforenings-Internasjonalen og sprengning av den internasjonale fagbevegelses enhet; og den ka rakteriseres ved slike vedtak som forsøket på å «avvikle, årets ta riffoppgjør og alle tariffkrav.
Dette er tilstanden under Mar shall- og Atlantpolitikken. Ledel sen for LO engasjerer seg i Re gjeringens politikk og virkelig gjørelsen av reaksjonens politikk i vårt land. Det er «hovedorgani sasjonens målsetting». Når det er gjort vender den seg mot fagforeningene og forbun dene ved å bryte ned fagforenings demokratiet og medlemmenes selv bestemmelsesrett innenfor organi sasjonen e. Fagorganisasjonen skal med andre ord ensrettes under en politikk som arbeidsfolket i vårt land er uenig i og som det heller ikke kan godta. Det trenges neppe å sies at det er et framstøt for å bryte ned det indre liv i vår fagbevegelse som en her står overfor. Det er en organisasjonsnedbrytende virk somhet overfor hele fagbevegelsen som sådan. Det avsnitt vi har gjen gitt er et uhyggelig eksempel på det og «Arbeiderbladet,s tilslut ning til denne politikk og praksis forverrer saken enn ytterligere. Fagforeningene kan ikke godta denne utvikling. Det gjelder, som enhver vil forstå, forsvaret av fagbevegelsen og dens hevdvunne tradisjoner. Og ut fra dette syn er det at fagforeningene må oppta til behandling Fagkongressen' og de vedtak som der er fattet.