presentert i samarbeid med THE LIVING THEATRE
The Living Theatre ble etablert I 1947 av Julian Beck (1925-1985) og Judith Malina. Dette legendariske New York baserte kompaniet ledes i dag av Brad Burgess og Thomas Scott Walker. The Living Theatres samfunnskritiske engasjement kombinert med poetisk sikkerhet førte tidlig til en global interesse, ikke minst de hyppige besøk i Europa under ungdomsopprøret ble lagt merke til. Da Judith Malina gikk bort i 2015 etterlot hun seg manuskriptet «Venus & Mars» som Grusomhetens Teater nå uroppfører den 14 desember. Forbindelsen mellom de to kompanier har eksistert siden 2011, med utveksling av workshops og kunstneriske strategier. En gjensidig tillit, som ikke minst skyldes den felles kontakt med tradisjonen fra teaterteoretikeren Antonin Artaud Antonin(1896-1948) har muliggjort denne uroppførelsen. Foruten veteranen Thomas Scott Walker medvirker på scenen 13 skuespillere fra Grusomhetens Teater.
«Som jeg sa: Maskulinum er ingenting. Det bevarer kraft. Men begraver meg i kraften.»
«Det skrik som jeg akkurat har utstøtt er en drøm. Men en drøm som fortærer drømmen.»
Hvordan kan de to kjønn møtes i en genuin forståelse som hinder verden å komme på avveie? I de naturreligiøse samfunn ble den androgyne skikkelse fremhevet og helliggjort. Et symbol på balansen som er nødvendig for en anstendig vei framover. Der griper det metafysiske inn, og tar naturlig del i det praktiske liv. Kosmologiske prinsipper definert utfra motsetninger leder mennesket gjennom livets mange fasetter, og man måler seg med skjebnen istedenfor å underkaste seg den. Dette er en aktiv og interessert ide om menneskets tilstedeværelse på jorden. Maleren Davids berømte bilde «Venus avvæpner Mars» er en sterk visjon. Det er Davids siste verk, hans siste budskap. Mannen som lar seg avvæpne. I bildets motiv synes Venus-skikkelsen å bruke en type sensuell list, men alvoret i foretagendet speiles i hennes ansikt. Hva som behøves er en baklengsdans for mennesket som skal bli den rette vei fremover.
– fra regissørens notis
"Utfra dette perspektivet er «Venus og Mars» en interessant og aktuell oppsetning, og nok en gang viser Lars Øyno seg som en uredd, ukonvensjonell og kreativ scenekunstner. Det er morsomt å oppleve hvordan skuespillernes intense fysiske spillestil – det er ikke mange ordene som utveksles i løpet av den drøye timen forestillingen varer – faktisk klarer å gi uttrykk også for intellektuelle spørsmålsstillinger. All grunn til å glede seg over at Antonin Artauds teaterperspektiv lever videre i Grusomhetens Teater."
"Grunnen til at det virker er Grusomhetens teaters insistering på et scenespråk som de er ganske aleine om i norsk sammenheng. Det er et back to basics-uttrykk som virker alt annet enn utdatert. Hva har vi? Skuespillerens kropp og stemme. Hva sitter vi igjen med? Skuespillerens kropp og stemme – Og en type opplevelse som ingen annen her i landet tar mål av seg til å gi."