Hva gjør det med et samfunn hvis ny teknikk åpner for muligheter til å abortere foster fordi DNA-profilen nå kan gi kunnskap om en lang rekke hemninger, syndromer eller sykdommer. Fortjener man ikke å bli født hvis man har et lyte eller en disposisjon for en alvorlig sykdom?
Fosterdiagnostikk ble opprinnelig gjort ved økt risiko for svært alvorlige sykdommer der alternativene enten var abort eller at barnet ville dø ikke lenge etter fødselen.
De fleste vil vel si at abort er en forståelig løsning når det er snakk om at fosteret er i en slik tilstand at det ikke har mulighet til å leve opp. Men dette gjelder svært sjeldne tilfeller. Når det nå er mulig å påvise flere og flere sykdommer som ikke er så alvorlige som de sykdommer det tidligere var aktuelt å teste for, er situasjonen blitt en annen.