| Torsdag d. 5. Januar 2006
I dag skulle vi tidligt op og med bussen kl. 8.30. Vi skal til Mui Ne, en lille fiskerlandsby øst for Saigon. Denne fiskerlandsby er kendt for sine store klitter af laksefarvet sand. Vi kom med bussen og så derudaf. Vi kom i snak med et ungt par fra Duneden i New Zealand. De fortalt at de skulle til byen, Da Lat. Ummm det var ikke det vi skulle. Var vi kommet med den forkerte bus eller hvad? Vi prøvede at snakke med buschaufføren, men han kunne ikke meget engelsk og gjorde hele tiden tegn til os at alt var ok og vi bare skulle sætte os. Nå, vi måtte jo vente og se hvad der skete. På kortet kunne vi se at i byen Phan Rang skulle bussen enten køre ligeud til Mui Ne eller dreje til højre mod Da Lat. Bussen drejede mod Da Lat, men efter et par km holdt den ved en rasteplads, her fik vi at vide at bussen til Mui Ne ville komme om ca. 10 minutter. Vi fik skiftet bus og var nu på rette vej.
Turen til Mui Ne var en oplevelse i sig selv. Magnus sad lige bagved chaufføren, så han kunne følge med i hvad der skete. Magnus kikkede interesseret på instrumentbrættet og spurgte interesseret til de forskellige instrumenter. F.eks. så virkede speedometeret ikke (hvilket de sjældent gør her). Pludselig udbrød han stolt; se se, bussen har en dyt-måler. Vi andre var lidt undrende over dette, men Magnus holdt fast. Jo, jo, se den viser der, den bevæger sig hver gang han båtter. Det viste sig at Magnus havde set luftmåleren, som jo bevægede sig hver gang chaufføren brugte hornet. Magnus var meget fascineret af dette og lidt stolt over at have opdaget et båt-o-meter eller en dyt-måler.
Da vi kom længere mod syd, skiftede landskabet karakter. Det blev mere og mere tørt, sandet og steppeagtigt. Der var en del kaktusser og ellers kun spredte træer. Kaktusserne stod på lange rækker, og bruges til at holde kreatur inde på marken. Eller som hæk rundt om husene. Det er vidst meget effektivt. Der var desuden steder hvor der var spredt korn eller ris ud på vejen. Det skulle åbenbart tørre. Alle kørte over det. Jo nærmere vi kom Mui Ne, jo mere golt blev landskabet med slette og ørken. Husene og folk her så virkelig fattige ud. Sandet her er laksefarvet og det er bare flot.
Da vi kom til Mui Ne, fandt vi hurtigt en dejlig lys bungalow, ca. 10m fra stranden og med mange høje kokospalmer omkring. Resten af eftermiddagen blev brugt på stranden og i vandet. Alle savner en badeferie, så det var tiltrængt med dette sted, ligesom de første 14 dage på Ko Samet. Vi tager nok en uge her, inden vi tager videre til Ho Chi Minh byen.