Wat Pho | Mor i udlandet Wat Pho – Mor i udlandet
Bangkok er præcist lige så dejlig, som i min erindring om byen.Her er hektisk, snavset og larmende.H
Must-see-and-do when in Thailand, naturligvis.
Udfordringen ligger i, at der vitterligt venter det ene spændende tempel efter det andet lige rundt om hjørnet i Bangkok.
Grand Palace – Moderen over dem alle – fravælger vi dog hurtigt denne gang, idet thaiernes elskede konge igennem 70 år, Kong Bhumipol, ligger lit de parade hér indtil udgangen af året – og dét giver helt sikkert mere kø end to troldebørn har overskud til.
Der er også rig mulighed for at sende en respektfuld og venlig tanke til afdøde Kong Bhumipol, hvorend man går eller står i Bangkok.
Ikke bare i disse dage, men resten af året, antager jeg?
Store billeder hænger ihvertfald på alle bygninger med dertilhørende beskeder om kongens glorværdige styre.
Og respektfulde, sorte sørge-T-shirts er i high command, hvor thaierne tidligere gik i konge-pro, gule T-shirts.
Altre med ungdommelige billeder af den aldrende konge, masser af guld og elefanter, overdådige blomsterdekorationer og dertilhørende lydoptagelser af fugle, rindende vand og messende munke er standard i disse landesorgstider.
Kong Bhumipol er inderligt savnet som statsgarant for stabilitet og troværdighed – og de sort-hvide draperinger som her hænger i loftet, ses påsat skolers facader, parkers gitre, offentlige instanser og butikker som daglig påmindelse om kongens død.
Vi ender – sådan lidt tilfældigt – med at vade ind i Wat Pho denne gang.
Det er templet med The Reclining Buddha – den enorme, liggende Buddha, som forhåbentlig kan interessere både store og små.
Jeg er ihvertfald forelsket i hans finurlige, skælmsk-underfundige ansigtsudtryk, som minder mig om en asiatisk Mona Lisa.
De små i familien ville nok have svaret "poolen!", hvis de var blevet adspurgt om mulige aktiviteter for dagen. Og poolen er da også dejlig på hotellet, men ikke hele dagen, synes de kedelige forældre.
Så pigerne følger med og får en fin oplevelse af de detaljerede dekorationer, som buddhisterne elsker at opstille overalt. Her er falsk lotusblomst og Buddha-i-guld-galore.
For enden af den enorme, liggende Buddha er der én eneste foto-mulighed for at få hele hans krop i ét skud.
Og den chance har thaierne så valgt at dække med et ubehjælpeligt metalhegn, så vi i stedet må købe et postkort. Oh, well.
Uden for hovedtemplet med den hvilende Buddha, er der helt roligt, selvom vi er mange mennesker samlet. Omgivelserne indbyder ligesom til andægtig stilhed.
Pigerne går omkring og ser på statuer af dyr og finder herreløse katte.
Der er også karper, som kan fodres for good luck.
I mens forældrene fortaber sig i stupaernes detaljerigdom.
Tænk, et håndværksmæssigt arbejde med porcelænsfliserne.
Billederne gengiver på ingen måde de uendeligt smukke tempelomgivelser.
Og vi finder række efter række af buddhaer, som ifølge pigerne holder hænderne op for at sige stop til os.
Buddhaerne holder os beskæftigede, mens det regner (et ganske kort øjeblik) – til pigernes store begejstring.
Efter finkulturelt input bliver det til lavkulturelt.
Vi er helt udhvilede.
Og klar til at gå fra zen til sindssygt skør på et øjeblik.
Det er essensen af Bangkok. Fornemmer jeg.
Er det en 'dry nightR
Bangkok er præcist lige så dejlig, som i min erindring om byen.Her er hektisk, snavset og larmende.Her er roligt, rent og stille. Børn er velkomne overalt …