Det er ingen selvfølge at BLÅ skulle overleve så lenge. Den mest åpenbare faren var at den gradvise gentrifiseringen av området, det vil si prosessen med å oppgradere den fraflyttede industrien langs elven til sist ville presse opp prisene og tvinge et mer kommersielt konsept inn i Brenneriveien. Det har heldigvis ikke skjedd. Og når BLÅ har motstått så sterke markedskrefter på en slik måte, skulle man tro at Oslo kommune skulle gjøre alt hva de maktet for å hegne om BLÅ og sikre videre drift. I stedet fikk vi sommer den smått absurde situasjonen at BLÅ kjempet mot nedleggelse. I diskusjonen omkring BLÅ er det ingen som forsvarer dop, voldskriminalitet eller ordensforstyrrelser. Det burde vært eller ordensforstyrrelser. Det burde være lett å enes også om midlene. At det å vingeklippe eller nedlegge BLÅ ikke løser noe, tvert om, burde det også være lett å enes om.e lett å enes også om midlene. At det å vingeklippe eller nedlegge BLÅ ikke løser noe, tvert om, burde det også være lett å enes om.
Og når BLÅ har motstått så sterke markedskrefter på en slik måte, skulle man tro at Oslo kommune skulle gjøre alt hva de maktet for å hegne om BLÅ og sikre videre drift.
Andre har skrevet utmerkede forsvar for den kulturelle verdien knyttet til utestedet og argumentert mot nedleggelse på et musikalsk grunnlag. Det jeg har lyst til å gjøre med dette innlegget, er å understreke verdien for byen, også for alle de som i likhet med undertegnede aldri har vært stamgjest på Sunkissed, Juicy, Frank Znort eller de andre konseptene som BLÅ har dyrket frem.