DAG 8: Peter Madsen vandt en lille kamp og tabte den store | frdb.dk
03 apr. 2018 kl. 17:23 Opdateret 22 apr. 2018 kl. 21:28
Forklaringen havde han bikset sammen i arresten, og den bestod af lange, snørklede beregninger med flittig brug af formler, der skulle gøre det sandsynligt, at Kim Wall døde ved at blive forgiftet af udstødningsgas fra ubådens dieselmotorer. Og at Peter Madsen ikke kunne redde hende, fordi et undertryk i ubåden gjorde det umuligt for ham at åbne lugen, mens han gik rundt oven på ubåden og indåndede frisk havluft.
Peter Madsen sad med sine markante, mørke briller og kiggede intenst på anklageren i hele den halve time. Han lignede en censor, der konstant havde antennerne ude for at finde fejl hos sin eksaminand, mens en seniorspecialist fra Teknologisk Institut med 22 års erfaring i forbrændingsmotorer sad og fulgte med i vidneskranken.
Og efter den gode halve time blev det faktisk endnu bedre for Peter Madsen i et kort øjeblik. Anklageren lagde ud med at spørge seniorspecialisten, om Peter Madsens beregninger hang sammen. Det gjorde de.
- Overordnet set er beregningerne korrekt udførte. De er plausible, sagde han.
Nu var det Peter Madsen, der var eksaminanden, og det var ikke bare ros fra censor. Det var balsam til sjælen.
Så var der bare lige den detalje, at censoren, seniorspecialisten fra Teknologisk Institut, var kommet i tanke om, at Peter Madsen havde glemt en lille-bitte ting. Han havde ikke taget højde for varmeudviklingen i ubåden. Temperaturen har nemlig indflydelse på trykket. Og temperaturen ville stige voldsomt i Peter Madsens scenarie. Så det havde seniorspecialisten selv tilføjet beregningerne og fundet ud af, at det ændrede en smule på facit. Dog ikke så meget, at det havde nogen egentlig betydning, så Peter Madsen var sådan set bestået i flot stil i det fag, som seniorspecialisten har forstand på.
Han har bare ikke forstand på, hvad det gør ved en menneskekrop at blive udsat for varmegrader på op mod 170 grader. Det har retsmedicineren, der blev afhørt på dag tre. Og hun havde ikke fundet nogle af de forbrændinger på Kim Walls krop, som ville have været opstået, hvis Peter Madsens forklaring skulle hænge sammen i den virkelige verden.
Den forklaring, der var hans tredje efter anholdelsen 11. august 2017.
Den forklaring, som kom efter hans forklaring om, at Kim Wall døde ved at få en 70 kilo tung luge i hovedet.
Luge-forklaringen, forklaring nummer to, var kommet efter Peter Madsen første forklaring om, at Kim Wall var blevet sat af ved restauranten Halvandet på Refshaleøen i København, hvorefter Peter Madsen sejlede videre i ubåden.
Den første forklaring opdagede Peter Madsen selv var for langt ude, da han fandt ud af, at myndighederne var ved at hæve ubåden, og det i øvrigt kom frem, at der var videoovervågning ved restauranten.
Ud over de tekniske beviser fra retsmedicineren er et af anklagerens bedste argumenter for domfældelse Peter Madsens troværdighed.
Troværdighed og mangel på samme er også en del af forsvarerens værktøjskasse.
Inden seniorspecialistens udsagn fra vidneskranken var en ubådsekspert blevet afhørt. En orlogskaptajn ved Søværnet, der har sejlet forsvarets ubåde og har grundigt kendskab til alt fra motorrum over ballasttanke til periskop.
Hun kunne så tilføje en del til sagen. Blandt andet at hvis det var foregået, som Peter Madsen siger, det er foregået, ville de dræbende udstødningsgasser med CO2 skulle passere gennem nogle PVC-rør, som ville smelte i mødet med den brandvarme gas.
De var ikke smeltet.
Og at hvis der havde været dødelig eller bare skadelig CO2 i ubåden, ville det kunne måles i nogle luftlommer, som ikke var blevet fyldt med vand.
Orlogskaptajnen gentog også, hvad tidligere vidner har sagt: At Peter Madsens forklaring også fejler, når han siger, at han efter 10-15 minutter med undertryk i ubåden pludselig kunne åbne lugen igen. Det vakuum, der skulle været opstået, og som havde låst lugen uhjælpeligt fast, kan nemlig ikke udlignes uden for ubåden, kun inde fra ubåden.
Forsvareren gjorde en del ud af, at orlogskaptajnen ikke kender noget videre til små, private ubåde. At hun faktisk slet ikke vidste, hvad hun snakkede om. Om hun dog ikke mente, at der kunne have været noget luft i ubådens kompressor, som kunne have lukket luft ind, som ville udligne undertrykket?
Det kredsede forsvareren om længe og fra et utal af forskellige vinkler.
Orlogskaptajnen blev træt. Hun talte om grundlæggende principper, som er gældende for en hvilken som helst ubåd. Først blev hun forbløffet over forsvarerens spørgsmål, så blev hun irriteret, til sidst var hun næsten opgivende, som talte hun med et påståeligt barn, der argumenterede for, at klokken ikke var sengetid, selv om klokken var langt over. Det virkede nærmest som om, hun fik lyst til at give forsvareren ret, så hun kunne få fred.