Piemonte - ved foten av fjellet | Vinmonopolet
/piemonte-barolo-barbaresco-barbera Hopp til hovedinnhold [Accesskey 's'] Hopp til hovednavigasjon Hopp til bunnmeny med kontaktinformasjon
Lær om vin Land Italia Piemonte
Piemonte - ved foten av fjellet
Noen av verdens mest populære og prestisjetunge viner kommer fra området ved foten av Alpene og Appenninene. Piemonte betyr nemlig «ved foten av fjellet». Her lages både rød, hvit og musserende vin, men det er rødvin som har satt Piemonte på kartet.
Piemonte grenser til Sveits i nord og Frankrike i vest, og er på breddegrad med Bordeaux. Det er Italias nest største region etter Sicilia og har Italias lengste elv, Po, rennende gjennom regionen.
Frankrike er verdt å nevne når vi skal reise nordvest i Italia. Området har nære historiske og geografiske bånd til nabolandet, og maten i Piemonte minner mer om den franske (sopp, fløte, smør, ost, vilt, spekemat) enn italiensk mat slik vi kjenner den lenger sør i støvellandet (tomat, oliven, sitron, sjømat). Det Piemonte er mest kjent for er mat av høy kvalitet, svarte og hvite trøfler, myke og harde oster og milevis med vinranker.
Piemonte har gått forbi Veneto i rødvinssalget på Vinmonopolet, endelig vil noen sikkert si. Piemonte er kjent for kvalitet og produserer mer DOCG-klassifisert vin enn noen annen region i Italia.
Klimaet betegnes som kontinentalt, men har store variasjoner i høyde med påfølgende klimatiske forskjeller. Tåke er vanlig, spesielt på høsten når druene skal høstes.
Vin på B
Barbera, barolo, barbaresco.
Barolo og barbaresco er toppvinene herfra, og begge lages av druen Nebbiolo. Samme drue brukes ikke bare ved byene som har gitt vinene navn, men i flere deler av Langhe-området og i Ghemme og Gattinara lenger nord mot Alpene (her kalles druen tradisjonelt Spanna).
Barbera er hverdagsdruen i Piemonte og gir syrlige og friske rødviner med mindre snerp enn vin laget på Nebbiolo. Områdene rundt byene Asti og Alba er regnet som de beste, men det dyrkes Barbera mange steder i Piemonte.
Felles for de viktige rødvinsdruene er at de stammer fra Piemonte, og det har ikke lykkes å lage bedre utgaver av dem noe annet sted i verden.
Barolo is what everyone talks about from Piedmont, but Barbera is what everyone drinks!
Det dyrkes noen internasjonale druer i Piemonte også, som Riesling og Chardonnay. Men igjen er det de lokale druene som gir den mest minneverdige vinen.
Den lille byen Gavi har gitt navn til en ferskenduftende hvitvin av druen Cortese. I Roero-området lages det hvitvin av druen Arneis. Fyldige hvitviner som dufter av pære og melon. Både Gavi og Roero Arneis har DOCG-status.
Det var trolig grekerne som brakte vindyrkingen til Piemonte og de hadde med seg en rekke druesorter, blant annet Moscato.
Musserende vin fra Piemonte er stort sett søt, fruktig og ukomplisert. Det er nemlig to velkjente bobleviner som kommer fra Piemonte: Asti Spumante og Moscato d'Asti.
Felles for de to er at dette er lette, søte, friske og fruktige viner. De er aromatiske og lukter og smaker av druer, pære, blomster og sitrus.
Alta Langa er et lite område i Piemonte ikke langt unna Alba. Her produseres det musserende vin av høy kvalitet på tradisjonell metode, også kjent som champagne-metoden. Det brukes kun Pinot Noir og Chardonnay og vinene lages alltid med årgangsbenevnelse.
Blå druer i Piemonte
Barbera var den 3. mest plantede druen i Italia rundt 2000, men har nå rykket ned til en 10. plass. Dog er det den mest plantede druesorten i Piemonte.
Noen historikere hevder at barbera-navnet kommer fra Vinum Berberis, en fermentert drikk fra middelalderen laget på berberiss som hadde en intens rød farge og høy syre, litt som barberavinene.
De fleste av våre kunder kjenner nok mest til barbera fra Alba eller Asti, men en teori er at druen stammer fra Monferrato, øst i Piemonte. Papirer funnet i katedralen i Casale Monferrato datert 7. november 1249 viser at det skulle plantes bonis vitibus berbexinis, som historikere har antydet er druen Barbera. Men berbexinis refererer trolig til Berbesino som er et synonym for druen Grignolino.
Det finnes derfor få troverdige kilder på druen i Piemonte før 1798, og med tanke på den relativt nylige ekspansjonen av druen i området, så har den trolig opphav et annet sted. Det antydes at den kan stamme fra Oltrepò Pavese i Lombardia. Druen har for øvrig ingen relasjon til Barbera Bianca og Barbera del Sannio (Campania).
Barbera er en produktiv druesort som modner sent (senere enn Dolcetto, men tidligere enn Nebbiolo). Selv med full modning klarer den å holde på sine høye syrenivåer. Gir syrlige og friske viner, med lite til moderat med snerp (fasthet) og dyp rød farge. Noen produsenter legger barberavinen sin på eikefat, mens andre ønsker uforstyrret fruktighet.
Alba vs Asti
Det har vært en viss diskusjon om hvem som er best - Barbera d'Asti eller Barbera d'Alba. Med dagens gjennomgående høye kvalitetsnivå er dette en lite fruktbar diskusjon. Det vi derimot kan konstatere er at i Albaområdet brukes de beste vinmarkene til nebbiolo, mens i Astidistriktet er den hoveddruen som får boltre seg i de sydvendte åssidene.
Produksjonsområdet for Barbera d'Alba er et stort område rundt Alba og inkluderer både Barolo og Barbaresco by, mens produksjonsområdet for Barbera d'Asti er nesten 3 ganger så stort.
Barbera var tidligere en skikkelig bondevin. I 1970-80 årene begynte noen produsenter å lagre på barriques (små franske fat) og med en konsentrasjon man ikke hadde sett i barbera tidligere. I dag har de fleste produsentene en enkel fruktdreven barbera samt en versjon med lavere utbytte, eldre vinstokker og ofte lagring på små fat.
Druen dyrkes også i Lombardia, Emilia-Romagna, og i USA, Argentina og Australia.
Til mat: De fruktige, friske og lette vinene er egnet til lettere retter som pasta med kjøtt eller fisk, lasagne, kylling eller pizza. De kraftigste passer bedre til mer smaksrikt vilt, okse eller lam.
Typiske vinstiler: Frisk og fruktig
En drue som modner tidlig (fire uker tidligere enn Nebbiolo), noe som gjør den egnet i de kjøligere høyereliggende områdene i Piemonte hvor Barbera og Nebbiolo sliter med tilstrekkelig moding.
Dolcetto betyr «den lille søte», men vinene er alltid tørre og kan potensielt ha mye snerp. Navnet referer til det lave syrenivået i druen.
Dolcetto gir mørke, tette viner med middels friskhet og varierende grad av snerp. De har ofte noe "grønt" over seg, aromaene kan minne om urter, furunål, lakris og mandler i tillegg til røde (tyttebær) og mørke bær (krekling).
Dolcetto nevnes først i 1593 i Dogliano. Dolcetto er tillatt som blandingsdrue med Barbera i mange av Piemontes DOCer, men som endruevin kommer de beste vinene fra Alba og Dogliani, hvor den hos sistnevnte har oppnådd DOCG-status i de sydvendte skråningene. Dyrkes også i Oltrepò Pavese i Lombardia og Umbria lenger sør, i tillegg til enkelte steder i USA, Australia og på New Zealand. Dolcetto blandes også med en rekke andre druer i for eksempel Langhe Rosso.
Til mat: De mørkeste og mest snerpende vinene er gode til lammestek og kjøttgryter. De lettere vinene kan drikkes uten mat eller til pizza, pasta og kylling.
Typiske vinstiler: Fast og fruktig
Piemontes, om ikke italias, ubestridte kronjuvel som står bak verdenskjente viner som Barolo, Barbaresco, Gattinara og Ghemme.
Nebbiolo er svært vanskelig å dyrke og trives i kjølig klima. Den knopper tidlig om våren, noe som gir fare for vårfrost. Navnet nebbiolo kommer trolig fra det italienske ordet for tåke, nebbia. Kanskje fordi druen blir moden sent i oktober - akkurat når den berømte piemontetåken kommer sigende ned fra Alpene. Sen modning gir fare for undermodne druer.
Kun 8 % av druearealet i Piemonte er dyrket med Nebbiolo
Drue med tykt skall, men har ikke så mye farge i skallet. Fargen er også ustabil. Vin på Nebbiolo mister mye farge ved lagring, selv etter noen få år. De kan altså se gamle ut, selv om de er unge.
Konsentrerte viner med mange nyanser, for eksempel aromaer som minner om fiol, kirsebær og jordlig preg. Tørr og stram vin som ung. Aromaer utvikler seg til krydder, tobakk, sopp / hvit trøffel, tjære, høstløv, skogsbunn, anis og tørkede roser som moden
Gir viner med høy syre og tannin (snerp), gode lagringsviner. Trenger ofte lang lagring for at tanninene skal modnes. Perfekte matviner.
Synonymer: Spanna, Picotener (Valle d'Aosta), Chiavennasca (Lombardia)
Typiske vinstiler: Fast og fruktig / Utviklet og nyansert
Det finnes ca 30 kloner av Nebbiolo, men det er fire varianter som får mest oppmerksomhet; Nebbiolo bolla, nebbiolo lampia, nebbiolomichet og en fjerde, nebbiolo rosé (som i dag egentlig regnes som en egen druesort). Beslektet med en rekke andre italienske druetyper som freisa, negrera, rossola, vespolina og bubbierasco.
Mat: Et tradisjonelt laget lammelår med hvitløk, rosmarin og fløtepoteter er en perfekt match. Utviklet Nebbiolo med aromaer av sopp og skogsbunn liker godt sopp i tilbehøret eller hva med en sopprisotto? Moden parmesan og nebbiolo er en klassiker, gå helst for en skikkelig parmesan 20 mnd +
Podkast 69 Nebbiolo - bli kjent med druen
Barolo! Barbaresco! De store vinene fra Piemonte er basert på druen Nebbiolo, og den skal vi bli bedre kjent med i dag.
Nei, det er ikke sjakk eller Queens Gambit vi snakker om. I dag betegnes Barolo som Piemontes konge og Barbaresco for dronningen. De lages begge av Nebbiolo, men Barbaresco omtales ofte som mer «feminin», bløtere og tidligere tilgjengelig.
Mange misforstår denne sammenlikningen og omtaler Barbaresco som en "Barolo light", noe som ikke er tilfelle. Videre er de underlagt ulike regler for lagring før de slippes:
Barolo 3 år, 18 mnd på fat
Barolo Riserva 5 år, 18 mnd på fat
Barbaresco 2 år, 9 mnd på fat
Barbaresco Riserva 4 år, 9 mnd på fat
Barolo kan lages av nebbiolodruer fra 11 kommuner. Monforte, Serralunga og Castiglione Falletto gir de kraftigste baroloene med lengst holdbarhet. Barolo og La Morra gir noe bløtere viner som modner raskere. Årsaken er å finne i jordsmonnet. Det er kalkholdig kompakt og relativt fruktbar mergel. Lenger øst inneholder jorden mer sandstein, den er skrinnere og gir bedre drenering.
De beste cruene er Bussia , Ginestra og Santo Stefano i Monforte, Lazzarito og Vigna Rionda i Serralunga, Rocche , Villero og Monprivato i Castiglione Falletto, Cannubi , Sarmazza og Brunate i Barolo, Rocche og Cerequio i La Morra.
De øvrige kommunene Novello, Cherasco, Grinzane Cavour, Verduno, Roddi og Diano d'Alba gir lettere baroloer.
Barolo DOCG gir mulighet til å blande inn inntil 15 prosent av tidligere årganger i hver årgang. En mulighet som utnyttes i varierende grad, men selvsagt helst i svake år. Barolo-lovverket er relativt strengt hva angår hvor stor avling som kan tas ut. Maksimum er 52 hl/ha. Med ca 1250 hektar er årlig produksjon på knappe 8 millioner flasker.
Mens Barolo består av flere landsbyer med vinmarker rundt, så er Barbaresco en liten landsby med vinmarker som i et amfiteater rundt byen. Barbaresco produseres hovedsaklig i de tre kommunene Barbaresco, Neive og Treiso.
Barbaresco har stått litt i skyggen av Barolo, men kvalitetsmessig er det lite som skiller disse områdene. Barbarescos beste vinmarker – Asili, Monstefano og Rabajà – står side om side med det beste fra Barolo.
Området er lite og antall produsenter få. Vinen kan spores i skrifter tilbake til 1799, men tilbrakte de neste 100 årene i skyggen av Barolo og ble enten solgt som ordinær Nebbiolo eller blandet inn i barolovinene. I 1894 etablerte Domizio Cavazza, lederen for vinskolen i Alba, Cantine Sociali di Barbaresco sammen med ti produsenter. Det ble innført moderne metoder og vinen tok opp konkurransen med barolo nasjonalt.
De fikk sin DOC-status i 1966 blant de første i Italia, startet å produsere enkeltvinmarksviner året etter (Gaja og Produttori del Barbaresco), og DOCG fulgte i 1980. I denne perioden, og også senere, er det særlig Bruno Giacosa og Gaja som skal ha mye av æren for at distriktet ble satt på verdenskartet.
Langhe Nebbiolo – Fattigmannsbarolo
Så hva er forskjellen til en barolo? Først og fremst kravene til lagring, for barolo er det minst tre år etter druehøsten (egentlig påfølgende 1. januar). For langhe nebbiolo er det ingen minimumskrav, og vinen kan lages med andre druer også, bare Nebbiolo er den viktigste.
Derfor er det blitt en veldig populær vinstil, som øker med 10 prosent årlig og utgjorde 37 prosent av den totale produksjonen av nebbiolo i 2016. Arealet dyrket med Nebbiolo vokser også stadig på bekostning av de andre druene.
Langhe nebbiolo er derfor en fin måte å bruke druer fra de unge vinstokkene, og ikke minst nebbiolodruer som er plantet på mindre gunstige steder. For det skjer.
Det bety at vinstilen omfatter alt fra lette og leskende viner til virkelig seriøse saker.
Barolo og barbaresco er forholdsvis dyre viner. Vil du prøve de klassiske Nebbiolo-aromaene uten å tømme lommeboka, kan du se etter rødvin fra Ghemme og Gattinara eller yngre langhe nebbiolo.
Økologisk i Piemonte
Langhe er ingen lett region for økologisk dyrkning, og frem til nylig var det kun et fåtall produsenter som gjorde dette. Dette er nå i stor endring, og flere og flere starter prosessen med konvertering til økologisk.
Ny DOCG
Piemonte fikk en ny DOCG i oktober 2020, Terre Alfieri. Området ligger i provinsene Asti og Cuneo, har lav produksjon og sentrerer seg rundt druene Arneis og Nebbiolo. Kanskje ser vi produkter herfra på vinmonopolet i fremtiden.