Hordfast «sprekker»- tenk stort! | HN
Hordfast «sprekker»- tenk stort!
Hordfast-kalkylen "sprekker". Og så? Skal vi glemme Vestlandets største samferdfselsprosjekt noensinne? spør Egil Severeide
Hordfast- broen over Bjørnefjorden- blir mye dyrere enn beregnet. Det er skuffende, om enn ikke direkte overraskende. Slike gigantprosjekter har en lei tendens til å sprekke kostnadsmessig.
Sammen med klimautfordringer som følge av økt trafikk og stor fart stilles det nå spørsmål ved nytteverdien av et slikt gigantprosjekt.
Da må vi evne å ha et langsiktig perspektiv på dette største samferdselsløftet i historien på Vestlandet:
Vi bygger ikke broer og veier for moro skyld. Vi bygger for å skape nye bo- og arbeidsmarkeder.
Rogfast og Hordfast vil gi folk og bedrifter i aksen Bergen-Stavanger nye og store muligheter.
Professor Torger Reve lanserte i fjor vinter en rapport som viser at «de næringsøkonomiske gevinstene av en ny E39 vil være svært store i områdene rundt Stavanger og Haugesund, og mellom Haugesund og Bergen, inkludert Stord. Over en ti års periode kan effekten av Rogfast gi 40.000 nye arbeidsplasser i regionen.»
Professor Victor Normann poengterte tilsvarende effekter i en tidligere rapport:«Med våre tall vil et fullintegrert arbeidsmarked Bergen – Stavanger gi en årlig gevinst på rundt ti milliarder kroner.»
I dette beltet mellom Stavanger og Bergen vil det om noen år bo nærmere 1 million mennesker. I følge Vegvesenets egne beregninger skal det, når Rogfast og Hordfast er på plass, være mulig å kjøre mellom Bergen og Stavanger på to timer og 15 minutter. Fra Stavanger til Haugesund på ca. 45 minutter, fra Haugesund til Stord på ca.30 minutter og fra Stord til Bergens-området på under en time.
Det åpner veldige muligheter for den mest vekstkraftige aksen langs vestlandskysten. Bedriftene vil kunne samhandle med hverandre på en langt bedre måte, næringsklyngene vil kunne vokse og mobiliteten i arbeidsmarkedet vil bli betydelig større.
Den kritiske pendleravstanden regnes historisk å ligge på mellom 45 minutter og en time. Blir kjøretida lengre, dropper folk pendlingen. Mellom disse fire Vestlands-byene vil det altså være mulig å bygge et felles bo- og arbeidsmarked, som våre professorer anslår kan gi betydelige gevinster.
Ikke slik å forstå at pendling mellom Stavanger og Bergen vil være et realistisk scenario. Det er pendlingen mellom Bergen og Stord, Stord og Haugesund, Haugesund og Stavanger som vil komme. Fordi dette blir overlappende pendlingsområder langs hele aksen fra Stavanger til Bergen.
Derfor er det nødvendig å ha et bredere perspektiv enn at dette blir for dyrt, og at fire felts veg og høy fart er unødvendig. Vi er nødt til å ha god vegstandard og høy fartsgrense for å nå målene om et felles bo- og arbeidsmarked. Derfor kan ikke en ny E39 ha haugevis med lokalt ønskede avkjørsler og gå innom de ulike kommunesentra. Den må finne raskeste vei fra A (Stavanger) til B (Bergen).
For de som synes fire felts veg er luksus, er det bare å ta turen til Østlandet. Der finnes de overalt.
Klimautfordringen knytter seg først og fremst til støy og forurensning fra en økende biltrafikk. Men hvordan ser bilparken ut om 20 år? Hvem tror vi kjører med dieseldrevne biler eller lastebiler? Bilfabrikantenes scenarier ser ganske annerledes ut. Framtidens bilpark støyer lite, og vil kjøre tilnærmet forurensningsfritt. Og vi reiser mye mer kollektivt.
Konklusjon: Vi står foran realiseringen av et samferdselsløft Vestlandet aldri har sett maken til. Et løft som vever 1 million mennesker på sørvestlandet sammen gjennom et felles bo- og arbeidsmarked.
Ikke la oss ødelegge denne sjansen ved å overeksponere særinteresser. La oss tenke stort og utnytte de mulighetene ny infrastruktur kan gi oss.