Vis meg det så skal jeg tro | bente kristin johansen – ALL ABOUT WORDS
bente kristin johansen – ALL ABOUT WORDS
Søk
Hovedmeny
Hopp til hovedinnholdet
Skip to secondary content
Hjem
About
Videosnutter
Writers Boost
Angel Bird
My Name is Bente
Punjabi Style
Til Deg
Soulmates
New World in the Morning
Konfirmant Kristoffer
Prosjekter
Villa Jedusina
Casa Jedusina
Kategoriarkiv: Vis meg det så skal jeg tro
Vis meg det, så skal jeg tro!
Postet den 12. januar 2011 av Bente Kristin Johansen
Svar
Sa han. Jan Crosby. Tryllekunstner og forfatter av boken Sannheten om Uri Geller. Og gjentok det. Gang på gang. Som en ugjennomtrengelig mur.
Året er 2010. Måneden er november. Og jeg ørtet rundt på alternativmessen. Igjen. Blant annet ørtet jeg inn på rom fire. Til paneldebatt. Om paranormale og overnaturlige fenomener. Og landet på en stol. Som tilhører.
På venstre fløy satt Jan Crosby, tryllekunstner og forfatter av boken Sannheten om Uri Geller. Representant for: Vis meg det, så skal jeg tro. På midten satt Andre Kirsebom, prest og leder i Norsk Spiritualist Kirke. Pluss Lilli Bendriss, medium og kjendis fra TV serien Åndenes makt. Begge representanter for: Tro på det, så vil det bli vist deg. På høyre fløy satt Per Jarle Dyrud, grunnlegger og lærer ved Norsk Institutt for Psykosyntese. Representant for: Bevis det, slik at vi kan tro.
Disse fire kom, som meg, direkte fra et show med den paranormale legenden Uri Geller. Et show der vi var vitne til at Geller påvirket materie, nærmere bestemt klokker, teskjeer og plantefrø, med tankekraft. Angivelig.
Ja, ja men sann! De ødelagte klokkene begynte sannelig å tikke. Teskjeene begynte sannelig å bøye seg. Frøet begynte sannelig å spire. Sannelig. Jeg sier deg. Angivelig.
Showet ble tema for paneldebatten, og spørsmålet ble derav: Er Uri Geller, mannen som har forbløffet forskere i vitenskapelige kretser, og engasjert skeptikere, ekte? Eller kun en dyktig illusjonist?
Crosbys argument var enkelt: Vis meg det, så skal jeg tro. Og la til at selv om han nettopp var blitt vist det, så trodde han ikke. Den parapsykologiske fløyen trodde mer, og begrunnet sin tro med at det var gjort vitenskapelige undersøkelser som konkluderte at mange av Gellers tankekraft gjerninger var ekte. Crosby tilbakeviste dette med å påstå at forskerne bak forskningen var kjøpt og betalt. Parapsykologi fløyen avviste dette med å si at det var en påstand som stammet fra en bok med upålitelig informasjon, der forfatteren ikke hadde satt seg inn i forskningens validitet, og stadfestet pånytt at det var foretatt sikker og kontrollert forskning. Crosbys responderte med å si at siden universitetet var et privat universitet, så kunne det implisere at hele universitetet var kjøpt og betalt.
Jeg så meg rundt. Folk var blitt tunge i blikket. Flere reiste seg og gikk. Energien i rommet ble bare tyngre og tyngre. Noe som, for meg, var et bevis på tankenes kraft. Negativ ikke tro skaper fysisk tyngde i kroppen. Jeg så på medium fløyen. Hun var roen selv. Hun visste nok det de fleste i rommet begynte å tro: Crosby ville ikke tro.
Spiritualitist fløyen kom på banen, og sa at dersom man ikke kan stole på noe som helst, så må man være tilstede ved alt selv! Han utfordret deretter Crosby, ved å si at han hadde sittet ved siden av Crosby, mens Geller bøyde teskjeene, slik at han så det samme som Crosby så. Og at de begge to derav hadde sett at det skjedde. Crosby avviste dette ved å si at han, som tryllekunstner, visste hvordan triks kunne utføres. Da rakte en mann fra salen opp hånden og sa det som så langt var usagt: Det nytter ikke å sitte nær Uri Geller og se på at teskjeen faktisk blir bøyd, hvis man ikke vil tro!
Medium og parapsykologi fløyen valgte stillhet. Men spiritualist fløyen forsøkte igjen, og viste til det ene beviset etter det andre fra sin egen erfaring. Men Crosby rikket seg ikke. Spiritualist fløyen sto tilslutt ribbet, med kun ett innlysende spørsmål igjen: Tror du at jeg lyver? Tror du at alle lyver? Men ingen spurte. Det hadde ingen hensikt. Crosby mur av vis meg det, så skal jeg tro, syntes ugjennomtrengelig. Lederen av paneldebatten, Øyvind Solum, avrundet det hele med å foreslå at spiritualist fløyen kunne invitere til et eksperiment, der Crosby ville få se, med egne øyne, at det skjedde. Det var da at en mann, på første rad, nærmest ropte: Men da må du tro det du ser!
Hvis jeg hadde turt, så hadde jeg rukket opp hånden og sagt:
Beviset, min gode Crosby, har du foran deg. Oss! Din vis meg det, så skal jeg tro, er beviset. Se på det som fysisk faktisk skjer her inne. I dette rommet. Den tunge energien som har oppstått. Underveis. Du bøyer menneskesjeler med din tankekraft. Da må du vel også kunne tro at du kan bøye teskjeer med den!
Ja! Gellers bruk av vekselvis høy og lav stemme, raske bevegelser og spill på tilskuernes følelsesregister, levner liten tvil om at han en dyktig illusjonist. Akkurat som deg. Men dersom Geller skulle være helt uekte, så må han ha et gigantisk, globalt nettverk av godt betalte medarbeideren rundt seg. Og sannsynligheten for at noen skulle tilby en av disse medarbeiderne enn høyere sum enn Geller, for å avsløre Geller, er stor. Dette har, så langt jeg vet, ikke skjedd. Ergo er Geller sannsynligvis, i tillegg til å være en dyktig illusjonist, også ekte!
Dersom du kun skal tro på det du blir vist, så tror du kun på det du selv har erfart. Men du kan ikke bli vist alt. Alt har engang vært basert på troen alene. Det å snakke med et menneske på en annen kant av landet, via en boks, var en gang ansett som et overnaturlig fenomen. Og jeg tipper at dersom du hadde levd i de dager telefonen var i sin spede startgrop, så hadde du sikkert sagt: Vis meg det, så skal jeg tro! Og dersom alle skulle tro så lite som deg, så hadde sannsynligvis telefonen blitt stoppet, av slike som deg, før folk fikk vite at den faktisk var blitt oppfunnet!
Din redsel for å bli lurt er forståelig. Og reelt. Tro innbefatter en risiko for å få seg en smekk på trynet. Så, ja! Vi trenger vitenskapen. Men ikke slik du bruker den. Som i å vie din tid til å motbevise det andre tror på. Som i en tro på å ikke tro. Nei, vi trenger vitenskapen slik parapsykologi fløyen bruker den. Til å få bevist den tro, som de som går foran oss og tror, tror på. Som i en tro på å tro. I mellom tiden vil nok en illusjonist eller tre, få oss til å tro på noe som viser seg å være svindel. Men det er det da verdt! For å oppnå nyskapning.
Jeg tror at materie kan påvirkes av tankekraft. Min tro er basert på vitenskap, andres erfaring og det jeg selv ser. Men sannheten er at den eneste sannheten som finnes, er at ingenting er sant. Ingenting kan egentlig bevises. Vi kan forske oss frem til en nittini komma nittini prosent sannhet. Men en hundre prosent sannhet fins ikke. Så kanskje er det den etablerte sannheten som er farligst. Som i å tro at bøying av teskjeer med tankekraft er usant. Fordi den bare er i startgropen av vitenskapelig bevist. Av det kommer det ingenting nytt. Av det kommer det ingen nyskapning. Stillestående sannhet! Stillestående bevis! Råtner på rot. Fordi dets omgivelser endrer seg. Hele tiden. For troen går fremover. Hele tiden.
Men du ser ut til å kreve hundre og ti prosent bevis for å tro på noe som helst. Du synes ikke å tro på den vitenskap du presenteres. Du synes ikke å tro på den erfaring du presenteres. Og du tror ikke på det du selv har sett. Da er det et paradoks at du, i din boktittel, påroper deg sannheten om et annet menneske. Uri Geller. En sannhet du ikke har hundre og ti prosent bevis for.
Hvis jeg skulle dissekere dine bevis, slik du dissekerer Gellers bevis, så er sannsynligvis dine bevis, in the end, like lite, og like mye, bevisbar som Gellers. Hva er da forskjellen på deg og meg? Forskjellen er at jeg vil tro. Mens du nok alltid vil finne et nytt argument for å ikke tro. Fordi du rett og slett ikke ser ut til å ville tro!
Tro, i sin essens, innbefatter å sette den ene foten foran den andre. Dersom du skal ha bevist alt før du tror, så må du erfare alt selv. Og hvis du har erfart alt selv, så vet du alt, og da kan du likegodt stå stille. For da har du allerede erfart alt som skjer. Men eksistensens hensikt er neppe å stå stille. Eksistensen hensikt er derfor ikke å vite, men å tro. Guds genistrek er at vi er henvist til å tro. Men … man må ville tro, for å tro.
Det er som når et menneske står foran deg og sier, gang på gang, at det elsker deg. Og du svarer gang på gang: Vis meg det, så skal jeg tro. Når alt kommer til alt, så kan ikke et menneske bevise at det elsker deg. Derfor må du, på ett eller annet tidspunkt, velge å tro det. Hvis ikke vil du alltid finne en ny årsak, som bevis på, at den andre ikke elsker deg. Og da vil du tilslutt ha skapt, via din egen tankekraft, det du tror på. Nemlig at den andre ikke elsker deg. For ingen gidder i lengden, å tro på å elske deg, hvis du ikke tror på det.
Tro skaper virkelighet. Uansett hvilken retning du tror i. Retning elske eller retning ikke elske. Retning bøye teskjeer med tankekraft eller retning ikke bøye teskjeer med tankekraft. For tro er ikke usant. Det er tro.
Men du må tro selv. Helt alene. Ingen kan tro for deg. Du kan ikke bli vist alt, for å tro. For bevis er ugjennomtrengelige. De tror ikke. De skal vite. De er som murer av vis meg det, så skal jeg tro. Og Gud river ikke ned murer. Du må rive selv. Det var det jeg skulle sagt til Crosby. Hvis jeg hadde rukket opp hånden.
– Crosby! Guds genistrek er at du har fri vilje. Du må tro selv!
«Vis meg det, så skal jeg tro!» – publisert som artikkel i Magasinet Harmoni (daværende navn Ildsjelen).
Publisert i Vis meg det så skal jeg tro | Legg igjen en kommentar
Nylige innlegg
Nettstedet er…
Det er makt i de foldede hender
En juledrøm
Morten Eriksen – Med hjertet som navigatør
Den Syvende Skaper
Arkiv
august 2016
mars 2013
desember 2012
juni 2012
juni 2011
januar 2011
Kategorier
Publiserte artikler (5)
Den Syvende Skaper (1)
Det er makt i de foldede hender (1)
En juledrøm (1)
Morten Eriksen – Med hjertet som navigatør (1)
Vis meg det så skal jeg tro (1)
Ukategorisert (1)
Blogg på WordPress.com.
Legg ut på
Avbryt