To Mexico City and back...
I måndags skulle min resa börjat. Men ibland går inte allt som man tänkt sig. Jag lämnade Guadalajara 7:45 på Måndagsmorgonen. Allt gick smidigt och efter en lång bussfärd anlände jag till Mexico City klockan 3 på eftermiddagen. Jag hoppade in i en Taxi som tog mig till en busstation på andra sidan stan där jag köpte en biljett (för mina sista kontanter) till Palenque, en stad 13- 14 timmars bussresa från Mexico City. Men när jag sedan skulle ta ut mer pengar för att kunna köpa mat och andra nödvändigheter kom paniken sakta krypande; mitt VISA-kort fungerade inte! Eter att ha provat 5 olika banker 5 gånger var visste jag varken ut eller in. Jag befann mig i Mexico City, utan pengar och utan fungerande Visa-kort. Skulle jag åka till Palenque och chansa på att mitt kort skulle börja fungera? Efter ett tag sittande stirrandes ut i luften gick jag tillbaka till luckan där jag precis köpt min biljett. Jag hade bestämt mig för att på ett eller annat sätt ta mig tillbaka till Guadalajara. Jag frågade mannen i luckan om det fanns en möjlighet att jag skulle kunna få pengarna tillbaka för min biljett. Jag fick ett bestämt nej tillbaka. Detta kunde man visst enbart få senast 2 timmar innan avfärd och det var nu 1 och en halv timme kvar. Min underläpp började darra (av ilska, men det visst ju inte luckmannen om) och jag förklarade min situation på min dåliga spanska; No Dinero, No Visa. Efter ett tag fick jag luckmannen att mjukna och efter att ha kollat sig omkring gav han mig pengarna tillbaka eller åtminstone nästan alla pengarna. Jag hoppade in i en taxi sen vidare in i en buss som tog mig tillbaka till Guadalajara. Klockan 1 på natten var jag tillbaka där jag började. En god vän plockade upp mig på busstationen och lyssnade på min klagosång om Visakort och Mexico City (som jag för tillfället skylde på, staden var roten till mina problem).
Dagen efter provade jag mitt kort igen. Denna gång fungerade det. Både lättad och lite mer förbannad funderade jag på vad problemet kunde vara. Några timmar senare ringde Tina och berättade att hon inte heller kunnat ta ut pengar i måndags. Boven i dramat hette Swedbank.
Så nu sitter jag i ett hus i stadsdelen Tonalá i Guadalajara, kollar på Latin Amerikanska MTV och är lycklig fö att det finns fina människor som tar hand om en när allt känns hopplöst. Tonalá är en mycket trevlig stadsdel och gatan jag för tillfället bor på är ständigt i rörelse; på dagarna sitter gamla gummor och gubbar längs vägen och pratar medans hundar springer runt runt och verkar aldrig bli trötta. Efter mörkrets inbrott öppnar gatustånden med piratkopierade Hollywood filmer och Tacos och andra gottigheter i mängder. Jag trivs här. Men i morgon ger jag resandet ett försök till får se hur långt jag kommer denna gång….