I Göteborg finns ett styrdokument som heter "Klimatstrategiskt program för Göteborg". I detta styrdokument finns klimatmål både enligt produktionsmetoden och konsumtionsmetoden.
Dessutom finns nu ett dokument som heter "Fossilfritt Göteborg - vad krävs?" och som innehåller 82 punkter för att anpassa Göteborg till 1,5 gradersmålet.
Problemet är att kommunens budget är överordnat allt detta.
Om budget inte anslår medel för att genomföra klimatåtgärder, så riskerar åtgärder i dessa dokument att ej bli genomförda.
Ett sätt skulle kanske kunna vara att se till att kommunerna måste följa klimatlagen och/eller Parisavtalet.
Kanske skulle man kunna införa någon form av viteshot eller hot om andra konsekvenser, om detta inte genomförs. Minskade statsbidrag?
Land ska med lag byggas? Eller hur skapas tryck på kommunpolitiker och kommunala tjänstemän?
Det enda trycket man kan lägga på politiker (som följer sina lagar) är det politiska trycket. Där har folket och eliten olika stora möjligheter. Elitens tryck har länge varit större än folkets och därför är vi nu i denna katastrofala situation.
I dokumentet "Fossilfritt Göteborg - vad krävs?" så upprepas begreppet "rådighet" hela tiden - med rätta. Göteborgs Stad har en begränsad möjlighet att "råda" över den negativa klimatpåverkan som sker. Vilket naturligtvis är en riktig insikt.
Men varför har då Göteborgs Stad denna begränsade möjlighet? Denna samhällsstrukturella fråga har vi diskuterat ett antal gånger och slutsatsen blir åter igen: att vi lever i ett strukturellt system - kapitalismen - där politiken är underställd de rådande marknadsekonomiska besluten.
Alltså uppstår en begränsad möjlighet att "råda". Vilket resulterar i att varken "klimatlagen och/eller Parisavtalet" kommer att kunna genomföras.
"Viteshot" eller "minskade statsbidrag" då? Kommer heller inte att fungera - på grund av denna strukturella utformning.
Hur "skapas tryck på kommunpolitiker och kommunala tjänstemän"? Genom 'folkliga rörelser' kan nödvändiga strukturella förändringar genomföras.
Såvitt jag vet har följande gällt i Sverige i åtminstone 200 år:
"vi lever i ett strukturellt system – kapitalismen."
Hur kommer det sig då att sossarna lyckades bygga upp ett välfärdssamhälle, trots detta? Hur kunde Franklin Roosevelt, USA:s president 1933-45, lyckas höja skatterna i USA på nästan samma sätt som svenska sossar? Alltså stämmer det inte att kapitalismen som system inte tillåter styrning. Den andra delen av meningen stämde alltså inte under 1930-1960: "- där politiken är underställd de rådande marknadsekonomiska besluten."
Sedan några decennier råder dock i västvärlden en ny ordning sedan nyliberalismen, som en politiskt ideologi, har stärkt företagens makt. Idag stämmer det att regeringars makt är underordnad finansmarknaden, åtminstone agerar regeringar som om det var så, rädda för att straffas av marknaderna t.ex. om de inför kapitalskatter. Logiken att vi behöver avveckla kapitalismen för att skapa en politisk förändring stämmer alltså inte, det räcker med en enkel empirisk historisk analys. Vi behöver "bara" tämja kapitalismen så att den åter tjänar medborgarna. Detta lyckades vi med 1930-1960 tack vare en stark demokrati. Varför skulle vi inte lyckas med det idag?
Jag är alltså helt enig med alla som menar att det behövs en stark folklig opinion för att ändra på rådande maktbalans. Men till skillnad från C tror jag inte att särskilt många lockas av ett socialistiskt system där allt produktivt kapital är statligt/offentligt-ägt och där entreprenörer inte kan satsa egna pengar på egna projekt i hopp om att pengarna ska växa och de ska bli rika. Detta är en av många mänskliga drivkrafter och jag menar att den kan tämjas och bidra till något gott (vilket redan sker idag, de flesta privata företag i Sverige är väl samhällsnyttiga eller?). En annan mänsklig drivkraft är den korruption som växer i varje samhälle där politisk och ekonomisk makt samlas på samma ställe, vilket socialism innebär. Låt människor ha frihet att producera och äga men använd regleringar och skatter för att säkerställa goda utfall. Det är väl bättre än drömmar om ett system som aldrig har fungerat?
D! Det var ett intressant försvarstal för kapitalismen. Kanske jag missförstår dig? Tolkningen av vad du säger är naturligtvis helt avhängigt hur vi som läser det tolkar begreppet "kapitalism". Du har en och de flesta av oss i denna grupp har varianter som kanske, kanske inte ligger nära. (Du sätter också "kapitalism" i relation till socialism som du något lösligt definierar på ett sätt som, likaledes, de flesta av oss i denna grupp har varianter som kanske, kanske inte ligger nära.)
När vi använder begreppet kapitalism måste vi definiera det eftersom man annars inte vet vad som menas. När vi ställer upp socialism som det enda alternativet till kapitalismen måste begreppet socialism också definieras och man bör motivera varför detta begrepp är det enda alternativet till kapitalism. Den definition på kapitalism som jag brukar använda (för att den passar den förståelse av "vad som egentligen händer i vår värld" som jag verkar för), är historikern Wallersteins definition: "ett historiskt system som definieras av att det prioriterar den ändlösa ackumulationen av kapital". Även om denna ackumulation, som Piketty har visat, kunnat bromsas under några decennier runt världskrigen då krigen krävde enorma uppoffringar av folken (eftersom det inte räckte med enbart kapitalägarnas insatser), så har är den exponentiell och dessutom ständigt mer koncentrerad i händerna på eliten i den finansiella toppen.
Med denna definition är din definition på socialism inte det enda alternativet till kapitalism.
Eftersom vi nu har gått in antropocen så innebär kapitalismen så som jag definierar den att ekosystemet på Jorden har fått ett nytt överordnat mål - kapitalackumulation i händerna på en minskande skara individer av arten människa, som lever i ett socialt sammanhang där de har svårt att göra annat än att ackumulera kapital.
Jag tror att detta överordnade (kapitalistiska) mål för Jordens ekosystem är orsak till den historiskt sett plötsliga katastrofala utveckling som vi upplever.
Det finns inte två system. Det finns en massa varianter av både socialism och kapitalism. Jag föredrar att prata om marknadsekonomi men C och andra tjatar hela tiden om att det är kapitalismen som är roten till allt ont. Jag vill varken ha en grön kapitalism eller grön tillväxt, det är inte mina mål. Men jag tror vi gör klokt om vi inte avskaffar människors frihet att som entreprenör satsa egna pengar och tjäna en massa pengar om deras affärsidéer går bra. Det är kapitalism.
Sen kan du välja att definiera ett system genom att definiera kapitalisternas dröm. Din definition om ändlös kapitalackumilation är ju kapitalistens dröm. Men varför skulle denna längtan hos ett fåtal inte kunna regleras? Obegripligt.
Vill man, så kan man definiera: kapitalism = full frihet för kapitalet; socialism = förstatliga hela skiten. Så pratar vi inte mer om det.
Vill man i stället hitta lösningar på klimat och jämlikhet, så är det kanske bättre att börja i en annan ända.
Fossil utgör 85 % av vår energi. Fossilt är grunden för välstånd. Människorna är kluvna, eftersom de vill ha välståndet men är rädda för klimatkatastrofen. Fossilkapitalet är politiskt jättestarkt. Resten av storkapitalet domineras också av det fossila. Kapitalisterna vill alla bestämma själva över sitt kapital. I varje land dominerar i praktiken tanken på "our country first", vilket leder till, att somliga länders innevånare "lever gott" på andras eländiga arbete. Politikerna talar inte klarspråk om klimat och "flera klot". De vågar inte heller gå tillräckligt snabbt fram. Osv. Allt det här leder till, att den globala omställningen till ett hållbart samhälle går väldigt långsamt. (CO2-utsläppen ökar trots Parisavalet. Inget Parisavtal finns mot artdöd, sötvattenbrist, flyktingströmmar. Fortfarande mångmiljonsvält. De flesta (?) länder, t ex Kina, har inte ens en demokratisk process om klimat och 1 klot. ...) Klimatkatastrof, klimatkrig, klimatförödelse? Eller finns det en smidig lösning, där hela jordens befolkning får en lägenhet om 90 m2 och en stuga på landet plus bil (vilket jag har) och flygresor till semester och upptäcksfärder?
Jag för min del har svårt att tro, att lösningen inte måste innebära väldiga inskränkningar i kapitalismens vildhet. De rika måste bli mycket "fattigare". De fattiga länderna måste komma ikapp oss och vi måste sänka vår "standard" rejält. De åtgärder som behövs för detta kallar jag gärna socialism. Det kräver kunskaper och diskussioner bland breda befolkningsmassor och mycket utvecklad demokrati. Även det kallar jag gärna socialism. För detta behöver man inte bara, som Greta säger, lyssna på vetenskapen. Eftersom vi står inför något väldigt stort, svårt och nytt, måste vi uppfinna nytt kring ekonomi och politik. Hur mycket "kapitalism" som kan finnas kvar i detta, återstår att se. Troligen en hel del.
" 'Kapitalism' kan definieras som ett system med privatägda företag som är tvungna att konkurrera för sin ekonomiska existens och där deras (och alltså deras ägares) tillgångar utnyttjas, med hjälp av inhyrd arbetskraft, som '­kapital' – alltså så att tillgångarna genom värdehöjande produktion och vinstgivande handel blir allt större. Och man kan också tala om 'kapitalism' när ett samhälle domineras av sådana förhållanden. Det är inte en exakt definition, men den gör det möjligt att tala om 'systemförändring' (förändring inom systemet) när denna dominans har ökat (t.ex. på grund av nyliberalism) eller minskat (t.ex. genom en reformpolitik som ökar statens roll), samt om system­övergång – [under en period] tills de kapitalistiska förhållandena inte längre dominerar.
En 'ekonomisk demokrati' domineras av företag utan andra 'ägare' än den demokratiskt styrda förening vars medlemmar ansvarar för företagets skötsel och inte utnyttjas för att öka dess tillgångar, utan samarbetar för att uppnå helt andra, mera samhällsviktiga, syften – varav ett kan vara att bidra till existensen av en varumarknad för samhällsmedlemmarnas behov. ...
För att kunna tala om 'demokratisk socialism', eller 'demokratisk ekosocialism', måste också det politiska systemet ha blivit mera demokratiskt och i bättre harmoni med 'ekonomisk demokrati' än vad som nu är fallet."
Du D, jag känner mig tvungen att bemöta dina ständiga påståenden om att jag skulle förorda ett socialistiskt system - enligt ditt sätt att se det. Visa mig i vilket/vilka inlägg jag nämner detta!
Det finns verkligen en stor förvirring när det gäller begreppen socialism, kapitalism och marknadsekonomi.
D skrev igår: "Det finns en massa varianter av både socialism och kapitalism. Jag föredrar att prata om marknadsekonomi" (mina kursiveringar).
Såvitt jag förstår handlar socialism i första hand om socialt ansvarstagande, vilket naturligtvis kan ske på en mängd olika sätt, tyvärr ofta utan att detta är den verkliga avsikten – och på ett sådant sätt att begreppet 'socialism' ("enligt [D:s'] sätt att se det"?) har kommit att förknippas med diktatur.
De gånger ordet socialism har använts (oftast av mig) har det varit i betydelsen demokratisk socialism eller ekosocialism. Dessa ord står för en marknadsekonomi med demokratiskt styrda socialt väsentliga företag (t.ex. kooperativ), vilka kan fungera utan vinstkrav tack vare något slag av demokratiskt stödsystem på samhällelig nivå, som även har uppgiften att utjämna alltför stora socioekonomiska klyftor – något som kan uppstå i varje marknadsekonomi (även i en 'socialistisk' sådan, där det primära syftet inte är konkurrens).
Det är alltså möjligt att tala om en 'socialistisk marknadsekonomi' om den huvudsakligen består av icke vinstkrävande, demokratiskt styrda företag samt ett demokratiskt styrt, samhällsomfattande, ekonomiskt fördelningssystem som bland annat har till uppgift att utjämna (alltför) stora ekonomiska skillnader.