Når følelsene tar overhånd... [Arkiv] - Ringblomst
Ringblomst > Tilknytingsomsorg > Tilknytingsomsorg > Varsom og mild veiledning > Når følelsene tar overhånd...
Se full versjon : Når følelsene tar overhånd...
I dag hadde Mini (2år i juni) sitt livs første store følelsesutbrudd.. I langt over ett kvarter..:svette: Puh, hvor starter jeg? Hun lekte med dukken sin, og klarte ikke vri ned det ene benet som hun ville. Hun kastet seg rett i gulvet og startet et ramaskrik av de store. Sprella og sparka rundt seg... Jeg kom bort for å løfte hun opp, men det skulle hun hvertall ikke ha noe av, så jeg satt hun ned igjen. hun hylte hylte og hylte. virkelig illskrek. jeg spurte om hun ville sitte hos mamma. nei.. om hun ville mamma skulle gå ut av stua. nei.. -mamma bare sitte her? ja..
ok, så da satt jeg der en halvmeter unna. Og hun fortsatte.. Hver gang hun begynte å roe ned litt spurte jeg om hun ville til mamma.. neeeeeei og pån igjen.. Ble etter litt klart for meg at dette var noe hun både ville og hadde behov for å avslutte på egenhånd... så da satt jeg der da, sneik til meg fjernkontrollen :knegg: så på tv og prøvde å "stenge ørene" litt for kaoset en halvmeter unna.. Til slutt fant hun roen, kom krypende opp på fanget og ville ha hjelp til å finne smokk. Så sliten stakkars, så varm.. "Nå blei du jammen sinna xxx". Hun nikket og vi satte oss i sofaen for å slappe av...
Dette var helt nytt for meg. Første gang for oss begge - og helt nytt i den forstand at storesøster er stikk motsatt. Hun vil rase i fred, stamper gjerne på rommet. Alltid vært slik, og kommer gjerne stampende tilbake før hun finner roen for å få litt hjelp til å lande. så det tok litt tid for meg før jeg skjønte at dette var noe hun ville løse selv, men med mamma ved siden av... Puuuh, da har hun prøvd hvordan det er når følelsene tar over, og det blir nok flere slike runder. Det var utrolig vondt å se på hun akkurat der og da, men nå føler jeg vi kjenner hverandre enda litt bedre. Enda en liten krok inni hun jeg fikk bli kjent med. :)