Dommer tråkker til - Dagbladet
Dommer tråkker til
Dommer Trond Våpenstad vil ikke gi politiet karakter, men har pådratt seg problemer med balansen i Orderud-saken.
16. mai 2001 kl. 8.33
Da dommer Trond Våpenstad lot fetter Harald Orderud forklare seg i timevis om sin tvil og tro rundt Per Orderuds skyld i trippeldrapene på tante Marie, onkel Kristian og kusine Anne natt til 22. mai 1999, skaffet han seg trolig et prosessøkonomisk problem.
Fetter Harald ble først stoppet i sin utlegning da han ønsket å lese hele sitt lange, personlige anklage- og spørreskrift til Per Orderud.
For øvrig fikk fetter Harald fortelle i detalj hvordan han i en trøstende omfavnelse mente å kjenne at Per Orderud var anspent i hele kroppen, og at Veronica Orderud, som han knapt hadde truffet før, bare snudde og gikk ut i kjøkkenet, mens Harald Orderud mente at hun burde ha gjort noe annet.
Fetter Harald fikk også uten avbrudd fortelle om hvordan han hadde formidlet sine svært alvorlige mistanker mot ekteparet Orderud til Sørum lensmannskontor. Sånn sett er Harald Orderud den «slemme» fetteren, sett fra første tiltalebenk i Frogner grendehus.
I går kom den «snille» fetteren, Espen Orderud, som bare hadde godt å si om ekteparet Per og Veronica Orderud, som han hadde lært å kjenne ordentlig først etter at de var siktet i drapssaken. Dommer Våpenstad lot fetter Espen si at han ikke trodde fetter Per og hans Veronica kunne ha noe med drapene å gjøre. Men dommer Våpenstad grep tordnende inn da forsvarer Frode Sulland ba vitnet forklare seg om sin kontakt med Sørum lensmannskontor. Våpenstad ville ikke bruke rettens tid på kritikk av politiets etterforskning, men konsentrere oppmerksomheten mot det som knytter seg til drapsplanlegging og våpenoverlevering. «Vi kommer aldri til å dele ut noen G+ eller M- på etterforskning,» erklærte rettens formann.
Alle forsvarerne reagerte på det de oppfattet som en ubalanse i saken, særlig med henvisning til Harald Orderuds langvarige forklaring.
Forsvarer Sulland sto imot presset og forlangte å få stille sine spørsmål, eller bli avskåret ved en egen beslutning. Det vek dommeren tilbake for, siden det gir forsvarerne et soleklart ankegrunnlag mot den endelige dommen.
Poenget som Sulland kjempet for å få fram, er at den ene delen av Orderud-familien med Hans Orderud og hans sønn Harald i spissen, straks pekte ut Sullands klient, Veronica, som den skyldige i drapene.
Disse har gode forbindelser med lensmannskontoret, som ifølge Sulland hele tida har latt seg påvirke av disse holdningene og har drevet en etterforskning med «tunnelsyn», utelukkende rettet mot de fire som nå er tiltalt. Og særlig har dette gått ut over Per og Veronica Orderud.
Hundre vitner
Dommer Våpenstad sa at retten bare vil dømme ut fra bevisene i forhold til tiltalen. Sulland vil vise at bevisene svekkes av at de er resultat av det han mener er en forutinntatt etterforskning.
Dommer Våpenstad fikk nok forsvarerne til å skjerpe seg etter denne utvekslingen, og det er sunt for framdriften av saken, der minst hundre vitner gjenstår. Men etter at han ga så løse tøyler under forklaringen til Harald Orderud, må han være raus i noen runder til når forklaringene går den andre veien, før han strammer til. Han kunne for eksempel ha ventet med sin formaning til etter fetter Espen var ferdig med sin forklaring. Da hadde han også sluppet ubehaget med å havne i juridisk sammenstøt med forsvareren mens vitnet sto i vitneboksen.