Verden ifølge Garp!: Marx
Verden ifølge Garp!
GARPS HJEMMESERVICE: Politik, spin og spådomme! OBS!: Tonen er rå men hjertelig og pakket ind i argumenter af lødigste kvalitet!
Viser indlæg med etiketten Marx. Vis alle indlæg
Viser indlæg med etiketten Marx. Vis alle indlæg
søndag den 11. maj 2014
Frynseretning og revolutionære reformer kan godt forenes!
Jeg har ikke de store erfaringer med rotations princippet, hverken i EL eller andre steder, men tror det har nogle klare fordele men også et par ulemper, som med det meste i denne verden!
Derimod er jeg ret overbevist om, at det afgørende er, at en HB et FU med den afgørende magt er en forudsætning for, at MF gruppen og ansatte ikke løber med det hele, og det gælder med/eller uden rotation i og udenfor EL!
OG det helt afgørende er politikken, hvor EL ikke kommer meget ud af stedet, som jeg ser det. Der er tilsyneladende to grupper der, som det ofte ses, ikke blot holder hinanden i skak men samtidig bekræfter og fasholder partiet i samme ubevægelige og umulige position.
Da den ene gruppe - fra min udkigspost - holder fast i staten som borgerskabets klassestat og derfor ikke kærer sig meget om det parlamentariske arbejdes vigtighed, men satser meget på det udenomsparlamentariske, de folkelige bevægelser, som det i det mindste her til lands er noget svært at få øje på. Det er derfor sværmeri a la VS/SAP/IS i 68 i min optik.
Ja så kan den anden gruppe passe sit parlamentariske arbejde - som værdsættes efter fortjeneste og somme tider over! - uden at ændre en tøddel ved den (historisk) fastlåste afhængighed af at hænge uforanderligt fast i socialdemokraternes skørter, selv om partiet kun opnår fra ingen til ubetydelige resultater heraf. Det hele med henvisning til, at ulven Løkke ligger og lurer for at komme til og føre den samme politik som sosserne +/- 10%.
Tænk sig, at et såkaldt socialistisk parti nu på 3.år lader sig jage rundt i manegen, og lader sig pisse på politisk igen og igen i en uendelighed, oven i købet som parlamentarisk grundlag for den regering, der permanent foretager afpisningen. OG det UDEN af det fremkalder hidsig diskussion og voldsom modstand i partiet - jamen det er da utroligt og imponerende på samme gang - så i forhold til dette problem, er diskussionen om de rette partidemokratiske fremgangsmåder for at komme i medierne osv, det rene flueknepperi - altså efter min opfattelse!
Derimod er min pointe om den fastlåste situation de to hovedgrupper fastholder hinanden og partiet i, at det uvægerligt vil ende galt - mest sandsynligt som et SF da capo.
Den utopisk revolutionære gruppering med en analyse i baglommen om staten som en borgerlig klassestat ønsker qua dette ikke, at partiet kaster sig fuldgyldigt ind i det parlamentariske arbejde, og bl.a. hermed opgiver den gamle VS parole om den mindste forbedrings lyksaligheder og den mindste forringelses syndefald,
Derfor kan denne gruppe leve med et halvhjertet parlamentarisk arbejde som nu, hvor der ikke tages for meget medansvar for (stor) politikken her og nu, men hvor det accepteres at rette parlamentariske frynser, og dermed kunne vedligeholde drømmen om det store folkelige engangsknald eller lignende. Og skulle man møde Vorherre forinden denne eller disse store folkelige begivenheder, så kan man i det mindste vaske sine hænder og fremføre, at man aldrig har syndet!
Den pragmatiske gruppe (med MF'ere og ansatte i spidsen), tilsyneladende med en (fejlagtig) opfattelse af den borgerlige stat, som en mere eller mindre neutral instans, hvis karakter først og fremmest afgøres af klassernes indbyrdes styrkeforhold, og som styrer politikken i parlamentet i dens konkrete men 'selvpålagte' stærkt begrænsede omfang og karakter som fremført, bliver mere og mere integreret i den position i det parlamentariske arbejde og affinder sig med dette, som det fremgår af de sidste 3år, men også tidligere. En position der fremskynder og styrker pragmatismen, som væsentligste rettesnor og som før eller siden uvægerligt og nærmest med statsgaranti vil ende i et SF da capo!
Kunne de to grupper forenes i på den ene side at gøre sig klart, at de små reparationernes tid er definitivt forbi, at frynseretningens tid er endegyldigt forbi, at der skal mere til, at de revolutionære reformers tid allerede er ankommet, at pragmatismen altså må være revolutionær.
Man kan sådan set bare nøjes med at læse lidt i avisen Information af Jørgen Steen Nielsen om klimakatastrofens aktualitet, og af David Harvey's marxistiske kritik af Thomas Pikettys allerede berømte bog, for dens helt utilstrækkelige socialdemokratiske skatte-løsninger (Moderne tider 10-11 maj/14 s.24-25) på den eksploderende ulighed, samt af hans (Harvey's) pointering af aktualiteten af Marx's to basale begreber om: brugsværdi og bytteværdi – for om muligt at blive overbevist om den revolutionære nødvendighed nu, som Per Clausen i øvrigt understregede sidste sommer!
OG på den anden side bruge styrken i parlamentet som rambuk for den styrkelse af de folkelige bevægelser, der udover enhver tvivl er nødvendig, ved at konfrontere staten, parlamentet og først og fremmest socialdemokraterne med kravet om revolutionære reformer her og nu!
Dvs. at opgive enhver snik, snak om ulven Løkkes ankomst som undskyldning for ikke at stille regeringen stolen for døren og om nødvendigt at gøre klar til en valgkamp, hvor den undrende befolkning for en gang skyld informeres om de reelle forhold i jernindustrien, i stedet for løgnagtigt at bilde befolkningen ind, at regeringen med en gennemført borgerlig såkaldt vækstplan (se Lars Trier Mogensens omtale af samme i Information weekenden 10-11/5-14), nu tager et skridt i rød retning! En ødelæggende og vildledende 'løgnehistorie' i forhold til den faktiske situation i kapitalismen her og nu og 'world wide', og beregnet til ren frynseretning i stedet for at kombinere det med revolutionær reformistisk politik fremført og gennemført i parlamentet med et voksende(!) folkeligt rygstød udenfor!
Marx efter Hegel: "Hic Rhodus, hic salta" (Her er Rhodos, spring nu!) - altså omsæt revolutionær bragesnak til praktikken i virkelighedens verden her og nu!
http://www.garps-verden.com/2012/10/en-ny-selvbevidst-venstreflj-af-frie.html
Indsendt af Jørgen Garp kl. 13.58 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: EL, Marx, Venstrefløjen
lørdag den 8. marts 2014
Regering, demokrati og Venstrefløjen - Opdateret 06/4-14!
Det er ejendommeligt eller utroværdigt eller, hvad man nu vil kalde det, og som jeg mener skal diskuteres på den ene eller anden måde og i det ene eller andet forum:
At EL i den ene ende så og sige hylder det nuværende parlamentariske demokrati i en grad så det skal anvendes som 'kongevejen' til et brud med kapitalismen på vej mod et socialistiske samfund og i den anden ende af partiet (og Modkraft) fremføres, at dette demokrati IKKE bare er begrænset og en indskrænket udgave af det politiske demokrati - det er i øvrigt indlysende, at det er det - men med en påstand om at det er rendyrket fake, "vi lever overhovedet ikke i et demokrati, på trods af alle erklæringer herom og på trods af de formelle "rettigheder"." OG "Forestillingen, om at vi lever i et demokrati, er en af de største forhindringer for et opgør med den ikke-demokratiske politiske virkelighed og udviklingen af et rigtigt demokrati."
Det er efter min mening helt uholdbart og især hvis et skarpt og polemisk opgør med denne opfattelse ender i et hundeslagsmål, så debatten fjernes/censureres, ja så er der et alvorligt problem, som jeg ser det!
Jeg skrev allerede her kritisk til Esben Bøgh Sørensens indlæg i Modkraft om Staten som herskende klasse: http://modkraft.dk/blog/esben-b-gh-s-rensen/staten-som-herskende-klasse
"Kapitalen styrer, altså er staten kapitalens instrument som herskende klasse an sich så at sige (!). Det skal ikke eftervises men antages a priori, og så handler det bare om deduktivt at komme fra denne påstand til noget, der skal forestille virkeligheden, men hvor klasser her i bedste fald er reduceret til statister i værste fald slet ikke eksisterer i forhold til staten, men måske til nød som udenomsparlamentarisk aktør - og det er måske også meningen, hensigten med analysen, at EL skal nå frem til en ensidig strategi med fokus på udenomsparlamentariske aktioner og folkelige bevægelser mv?" En del af diskussionen kan ses her: http://www.garps-verden.com/2013/09/den-borgerlige-stat.html
Hvis man ser Esbens sidste indlæg nedenfor i et svar til Jonas vil man forstå, at min antagelse om en ensidig 'anti-demokratisk' strategi, i det mindste i enhver almindelig opfattelse af dette, dvs som modstand mod det parlamentariske demokrati, som det kendes i dag, nu er fuldt ud erkendt af Esben!
http://modkraft.dk/blog/steen-gottlieb/regering-sf-og-enhedslisten#comme...
"Hej Steen
Kortfattet men udmærket analyse af elendigheden i SF, denne gang grundet det totale fravær af en konstruktiv men kritisk forholden sig til erfaringerne fra regeringsdeltagelse mm. For indeværende næppe værd at bruge meget krudt på!
Og på den anden side ser man et EL centrum, som Pelle Dragsted udmærket repræsenterer, der gemmer sig under de sædvanlige generelle betragtninger, som du hudfletter, og som bare er en let omskrivning af temaet for partiets revolutionære Tornerosesøvn i årtier, "vi går mod den mindste forringelse for (alle!?) lønarbejdere mv. og for den mindste forbedring for (alle!?) lønarbejdere".
Et af EL og Peller Dragsteds problemer er, i forlængelse af dette let fattelige men begrænset anvendelige dogme, at partiet i forlængelse heraf har en dødvægt af revolutions romantik at tage hensyn til, bl.a. folk der i fuldt alvor finder på at formulere og historisk genoptage endnu en variant over dele af venstrefløjens decideret antidemokratisk vås nu retfærdiggjort ud fra de seneste årtiers ændrede klassekamps betingelser.
Mest prægnant i Esben Bøgh Sørensens statement:: "Forestillingen, om at vi lever i et demokrati, er en af de største forhindringer for et opgør med den ikke-demokratiske politiske virkelighed og udviklingen af et rigtigt demokrati."
Og "Vi lever i dag i et totalitært globalt system", hvor det eneste det afslører er, at den gode mand intet aner om, hvad totalitære systemer er for en historisk størrelse.
http://modkraft.dk/blog/esben-b-gh-s-rensen/forestillingen-om-demokrati
Men næsten tilsvarende hos Curt Sørensen, der anbefaler, at EL tager udgangspunkt i samme (anti) demokratiske forfladigelse: "Den moderne kapitalisme er ikke længere et kompromisdemokrati og socialpartnerskab, men et neoliberalt postdemokrati i hænderne på en politisk og økonomisk elite."
Ja selv "1945-demokratiet var et 'demokrati,' der var beskåret til blot et system med regelmæssige valg mellem konkurrerende politiske eliter." eller "de pluralistiske teoretikeres gængse definition, der ophøjer de faktiske tilstande til at være 'demokrati,' selvom der i realiteten blot er tal om en elite pluralisme."
Stillet overfor dette postulerede faktum genoptages den gamle syndefaldsteori, som var på mode hos nogen i 70'erne i analysen af Arbejderbevægelsen/Sociealdemokratiet, der i denne forståelse havde været revolutionært reformistisk engang men nu var faldet bag af dansen, i øvrigt samtidig med opbygning af velfærdsstaten, og endt som rene kapital affirmative administratorer.
En betragtning der også sniger sig ind hos Curt Sørensen her: "Arbejderbevægelsen accepterede også 'socialpartnerskab' og 'produktivisme' som en grundnorm. Hele bevægelsens historiske projekt for en grundlæggende ændring af magtforholdene i samfundet og en revolutionær transformation af den bestående sociale orden blev skrinlagt."
Og nu er det så blevet til i stråleglansen af bagklogskabens klare lys (?), at dengang fra 1945-73 var der (trod alt) tale om det 'liberale kompromisdemokrati' og "te democratic moment" (dog kun "med regelmæssige valg mellem konkurrerende politiske eliter"(!)), hvor opbygning af velfærdsstaten nu ex post anerkendes, men som nu desværre er afløst af et såkaldt post-demokrati, hvad det så er for en størrelse, der skulle placere sig et sted mellem "te democratic moment" og "fortidens fascisme, autoritære styrer og oligarkier".
Og sådan set i logisk forlængelse af disse sporadisk teoretiske ansatser, så ender det med, når der skal anvises løsninger på en i øvrigt udmærket analyse, tyndbenede anvisninger med tendens til romantiske abstraktioner bort fra den konkrete virkelighed, med dens begrænsede javel men trods alt statslige demokratiske muligheder, og op i ønsketænkningens udenomsparlamentariske lyksaligheder.
Således må, "Bevægelsen () omvendt være forankret i de folkelige oprørsbevægelser og initiativer nedefra. Den må støtte disse i stedet for at modarbejde dem eller forholde sig passivt til den osteklokke af indelukket Christiansborg-politik.
Men gang på gang oplever vi hvorledes bevægelser ude i landet (lærerkonflikten, Dong sagen, den stærkt voksende politikerlede i befolkningen) blot får halvhjertet opbakning af venstrefløjens politikere på Borgen."
http://modkraft.dk/artikel/stat-kapitalisme-og-organisk-krise
Og således ser man det paradoks, at den analytiske skånsesløshed og nedtoning af de såkaldt borgerlige demokratiske statsinstitutioner mv.'s betydning og magtmæssige anvendelighed for arbejderklassen mm. står i skærende kontrast til, ja nærmest er omvendt proportionalt med den analytiske nænsomhed overfor og overvurdering af de konkrete udenomsparlamentariske aktiviteter, og det i en grad så det får et nærmest komisk skær, - med al respekt for de nationale eksempler "(lærerkonflikten, Dong sagen, den stærkt voksende politikerlede i befolkningen)" og de internationale af EBS nævnte " en række protestbevægelser verden over markeret deres modstand mod den globale kapitalismes dominans og ensretning, og kravet om "Democracia Real YA!" (rigtigt demokrati nu!) blev første gang rejst i Spanien i 2011."
Denne politiske håndtering virker hverken overbevisende eller troværdig men illustrerer desværre endnu engang, hvordan analytisk kraft og saft af samfundsstruktur og konkrete historiske perioder styrter omkuld når konkrete, anvendelige strategisk-taktiske veje og løsninger skal anvises.
OG således afsløres tillige, at (hele?) det teoretiske fundament er for abstrakt og upræcist, og til konkret politisk anvendelighed mere er bygget på sand end på den nødvendige faste grund under fødderne! Og derfor ender i, formodentlig helt modsat intensionen, vilde politiske armsving og reel politisk magtesløshed."
"Esben Bøgh Sørensen
Hej Garp,
Du fremstiller ikke ét eneste argument i hele din stærkt polemiske tekst. Du citerer og affejer, men argumenterer aldrig. Når du engang vil forholde dig til virkeligheden, som den ser ud i dag, og ikke svæve i de skønmaleriske abstrakte forestillinger du gør dig om staten, så skal du være velkommen til at kommentere på mit indlæg, men under den betingelse, at du faktisk formår at fremstille argumenter. Jeg kunne endda give dig en række litteraturhenvisninger, så du har noget nyt at forholde dig til, og som måske kan hive dig op af den tekst du skrev for over 40 år siden og som er det eneste du vil forholde dig til.
Hej Esben.
Gad vide om du aldrig bliver træt af at levere den samme studentikose smøre til snart sagt alle, der er uenige med dig?
Ingrediensen er i hvert fald fuldstændig forudsigelig enslydende: modparten leverer ingen argumenter men kun polimik og skulle tage at få læst nogle af dine bøger og så i øvrigt glemme alt anden tekst, der ligger før fatamogamaet om de store folkelige bevægelser siden 2011!
Det er både for forudsigeligt og trættende i det lange løb, men hvad værre er, det medvirker til at efterlade EL i valget mellen at satse på et ikke eksisterende folkeligt oprør eller at risikere at lande på en variant af SF glidebanen.
Esben Bøgh Sørensen
Hej Garp,
Hvornår leverer du nogle argumenter?
Hej Esben.
Yderligere argumenter er unødvendige, så længe der ikke leveres en mere sammenhængende argumentation for netop sammenhængen mellem den seriøse analyse af den internationale neo-liberalistiske udvikling og arbejderklassens alvorlige svækkelse de seneste årtier og de tyndbenede anbefalinger til politisk handling, som mere har karakter af vilde slag i den tomme luft end seriøse forslag til handling for et politisk parti, der har en hovedopgave i at udnytte det foragtede demokrati til såvel dagligt som langsigtet politisk arbejde til gavn for arbejderklassen mm og en socialistisk udvikling.
Her syntes mellemregningerne mellem de i sin natur mere generelle samfundsanalyser, som også ligger i litteraturen, desværre dels at blive lemfældigt behandlet og desuden at ligge under for en a priori antagelse om det borgerlige demokrati som i en eller anden forstand et fake, der ikke fortjener at blive taget seriøst som politisk forum for arbejderklassens ageren!
Hvad mener du for eks. om Steens indledende påstand og spørgsmål: "Hos Enhedslisten er enhver diskussion om at deltage i nogen som helst regering totalt fraværende. Betyder det at Enhedslisten aldrig vil deltage i en regering?"
I øvrigt syntes der at være et behov for en oplysning til dig om, at der absolut ingen nødvendig sammenhæng er mellem at være en endog glimrende videnskabsmand og samfundanalytiker og så til at være en lige så glimrende politiker - og det forhold kan ikke ophæves af nok så lange litteraturlister og forslag til samme - men kun af argumenter og en sammenhængende argumentation!
Hej Garp,
Jeg kan desværre ikke svare dig før du leverer nogle argumenter.
Jeg kan dog sige dig, at jeg ikke har nogen a priori opfattelse af staten. Det er en stråmand du sætter op, uden nogen form for argumentation eller underbyggelse.
Mvh. Esben
Hej Esben
Da det nu er dig der har begået en blog med en drabelig konklusion, kunne vi så ikke starte med, at du forsøger at levere et eller gerne flere argumenter for denne vilde og udokumenterede påstand/konklusion, som jeg har bedt om adskillige gange uden mindste resultat!:
"Forestillingen, om at vi lever i et demokrati, er en af de største forhindringer for et opgør med den ikke-demokratiske politiske virkelighed og udviklingen af et rigtigt demokrati."
Du henviser ikke engang til periodiseringen i Curt Sørensens indlæg byggende på Colin Crouch demokratityper, som selvfølgelig stadig ikke er et validt argument for din vilde påstand, men i det mindste kunne erstatte de vilde postulater med en form for argumentation!
Dit indlæg påviser på ingen måde denne din konklusion, men kan højest underbygge en typologi over variationer i det borgerlige demokrati under varierende klassekampsbetingelser siden 2.verdenskrig, hverken mere eller mindre, medmindre man da har en a priori opfattelse af den bogerlige stat/demokrati, hvor ikke-demokratiet allerede er essensen af denne stats bestemmelse!
Hej Garp,
Du spørger, om jeg kan levere et argument for min allersidste sætning i indlæget. Hele mit forudgående indlæg er selvfølgelig et argument herfor. Argumenter er kategoriseret under overskrifterne: 1) Austeritets staten, 2) Postdemokratiet, og 3) det administrerede liv.
Du skriver, at hvis man ikke har en a priori opfattelse af staten, så kan man kun have en " typologi over variationer i det borgerlige demokrati under varierende klassekampsbetingelserne".
Du bliver her nødt til at begrunde og argumentere for, hvad det har med mit indlæg at gøre, og hvordan det skulle være et argument i mod det (hvis det er tænkt sådan?).
Mvh. Esben
Hej Esben
Jeg prøver et lidt anden vej rundt, men med samme indhold.
Der er intet grundlag i dit indlæg for postulatet om, at vi lever i en "ikke-demokratisk virkelighed". Du kan anvende Colin Crouchdemokrati typer, og de kan så diskuteres, men "'Post-demokrati' er ikke (endnu) det samme som 'ikke-demokrati'. Men det betegner en tilstand, eller snarere en bevægelse, væk fra 'te democratic moment' henimod en tilstand hvor ethvert demokrati er opløst og erstattet af et moderne oligarki." 'Te democratic moment' var f.eks. Storbritannien og Skandinavien lige efter 2. verdenskrig." Curt Sørensen http://modkraft.dk/artikel/stat-kapitalisme-og-organisk-krise
Derfor for såvidt du ud fra dette (din egen artikel) bestemmer den nuværende situation som en "ikke-demokratisk virkelighed", må denne konklusion ligge a priori som bestemmelse. Dette bør afklares før vi kaster os over typologien, hvor der i øvrigt er masser af definitorisk elastik og uklarhed i, som jeg ser det!
Tilføjelse: Jeg er selvfølgelig helt enig med Jonas Gielfeldt nedenfor, når han fremfører:
"Jeg mener det er problematisk ikke at anerkende, at det parlamentariske demokrati var/er en kæmpe landvinding for arbejderklassen/lønmodtagerne you name it."
Jeg har selv tidligere argumenteret kraftigt for 'demokratiet' som en stor sejr for arbejderklasse (bønder mv.), men selvfølgelig også her under den stadige beskydning om, at jeg ikke argumenterer, svarer på spørgsmål, mangler at læse en alenlang litt. liste osv. (se http://modkraft.dk/blog/esben-b-gh-s-rensen/staten-som-herskende-klasse) , derfor er det vigtigt at få afklaret, om du Espen stadig a priori slæber rundt på den overordnede, generelle bestemmelse af den borgerlige stat, at det er en herskende klasse i sig selv og/eller den herskende klasses stat, OG om det er indenfor denne bestemmmelse Colin Crouch's demokrati typologi anvendes!
For mig ser det sådan ud, når dagens 'borgerlige demokratiske stat' omtales som "den ikke-demokratiske politiske virkelighed", men jeg hører gerne om det forholder sig sådan!?
Curt Sørensen
Garp, ville det være mulig for dig at diskutere mindre polemisk, mindre personligt injurierende og med fokus på den analyse og den argumentation der faktisk fremføres? Det ville sikkert være fremmende for diskussionen generelt.
PS: Man behøver altså ikke at være 'anti-demokrat' og 'stalinist' fordi man peger på nogle faktisk foregående begræsninger og indskrænkninger i det demokrati der blev etableret i 1945. Du forveksler simpelthen kausalteori og værditeori
CS: Mindre polemisk osv. jo hvis man kunne blive blive fri for ustandselig hovent, at blive skudt i skoene, at man ikke kan diskutere ingen argumenter har osv, osv i en uendelighed af uforskammetheder, fordi jeg tillader mig noget så flabet som at være grundlæggende uenig med Esben og tildels dig OG at fremføre dette!
Der er IKKE tale om påpegning af begrænsninger og indskrænkninger af demokratiet - det er i øvrigt indlysende, at det er det, men en påstand om at det er rendyrket fake, "vi lever overhovedet ikke i et demokrati, på trods af alle erklæringer herom og på trods af de formelle "rettigheder"."
OG "Forestillingen, om at vi lever i et demokrati, er en af de største forhindringer for et opgør med den ikke-demokratiske politiske virkelighed og udviklingen af et rigtigt demokrati."
Hvis det ikke er rendyrket anti-demokratisk snak, hvad er det så?
Nej det bliver man ikke stalinist af, hvilket jeg heller ikke påstår, men derimod påpeger jeg, at de anti-demokratiske beskyldninger, som igen får næring her, har været gift for venstrefløjen set i lyset af de stalinistiske diktaturer mm.
Til Garp: Du blander stadig kausalteori og værditeori sammen i een pærevælling og fortsætter så i øvrigt i din velkendte polemiske stil.
Du forholder dig ikke til argumenter, du forholder dig ikke til fakta, du forholder dig ikke til modstående teorier og opfattelser. Dit eneste bidrag er den vedvarende tilsvining af alle og enhver som ikke er enig med dig.
Hvis din ambition er den at blive en slags venstrefløjens Bent Jensen, så fortsæt bare.
Til CS: Det gider jeg ikke bruge mere krudt på, det her, vi er ikke enige og bliver det næppe.
Og i stedet for at argumentere for din påstand om sammenblanding (og så hent lige en røgvender i mellemtiden!) for eks., så fortsætter du bare hvor sønnen slap med vilde påstande om folk, du er uenig med!
Hvad er fakta, tror du for alvor du har patent på definitionen af det?
Du kan eller vil ikke argumentere for den vilde påstand om, at der kun eksisterer - ikke et begrænset men udelukkende et formelt demokrati i dette samfund, i stedet beskylder du mig for ikke at argumentere osv, og så vil du have man skal tage det alvorligt. Det er patetisk!"
Efter jeg er kylet ud af Modkraft fortsætter den antidemokratiske snik-snak for fuldt tryk fra Esben Bøgh Sørensen med farmand som backing group parat til øjeblikkelig assistance til sønnen:
"Hej Jonas
Jeg kunne egentlig også godt tænke mig at stille et andet spørgsmål: Du skrev tidligere, at du faktisk stort set var enig i de analyser jeg her fremlægger. Men når du er enig i analyserne, hvad mener du så man skal gøre? Man skal vel ikke bare se bort fra dem? Eller hvordan skal jeg forstå din pointe helt konkret?
Mvh. Esben
Af Jonas Gielfeldt den 10. marts 2014
Jamen det vil jeg da hjertens gerne.
Jeg er enig i din analyse så langt som, at vi er i en periode, hvor demokratiet indsnævres i faretruende grad. Man ser det meget kraftigt i sydeuropa, men også herhjemme. Det er dog ikke en ny historisk situation. Man så det også i sin værste form 1930erne og i starten af 1980erne. Under økonomiske kriser bliver demokratiet en hæmsko for kapitalen, og den sætter det under pres.
Nogle gange ud af kraft som i store dele af Europa i 1930erne. I dag er demokratiet igen sat under pres, men ikke ud af kraft!!
Hvis vi levede i et totalitært samfund, hvor alle var så sovset ind i mere eller mindre ideologiske eller repressive statsapparater, hvorfor er det så at Enhedslisten vælter sig i nye medlemmer? Hvorfor er det, at der fremkommer sociale bevægelser i sydeuropa, som du nota bene selv hylder i din tidligere blogs, og det i lande med endnu mere pres på de demokratiske institutioner? Det giver ikke mening, at tale om en totalitær tilstand fordi nogle neoklassiske autister har besat finansministerierne og dekreterer sparepolitik. Der er jo en massiv folkelig modstand mod det.
Hvis vi faktisk levede i et totalitært samfund, så ville de folk der buhede af Helle Thorning 1.maj have fået tåregas og knippel, og du ville være blevet sat i fængsel for det du skriver, og jeg med.
Så jeg mener du analytisk, empirisk OG politisk må skelne mellem totalitære stater og stater som DK, hvor det politiske handlingsrum indsnævres, men hvor de fundamentale frihedsrettigheder ikke bliver krænket. dette er ikke mit normative ideal for demokrati, men det er fandeme bedre end Kina eller Burma. Og det giver de undertrykte ca. 1000% mere handlerum end i alternativet. I DK griner hegemonerne af sådan nogle som os og ideologerne tryner os, og økonomerne regner os ned under gulvbrædderne ja ja ja, i Burma bliver vi skudt...
Derfor synes jeg det er så paradoksalt med hele den her demokrati diskussion i Enhedslisten. Der er jo ingen i Enhedslisten, der mener at det nuværende demokrati er tilstrækkeligt. Men derfra og så til at erklære demokratiet dødt og borte fordi vi ikke har fuldt realiseret socialisme, der er altså rimelig langt. Og det er i al sin enkelhed DET som finally bliver addresseret.
Så ja jeg er enig i din tese til og med at samfundet er totalitært. Det er her kæden hopper af for mig.
Håber det giver mening, jeg er enig med dig noget af tiden, men ikke hele tiden ;-)
Hej Jonas,
Ja, jeg synes sådan set det du skriver giver god mening, jeg er bare ikke enig :)
Jeg synes du laver en række fejlslutninger. Jeg kan ikke følge dig i, at der skulle være en modsætning mellem eksistensen af både et totalitært samfund og modstand herimod?
Du skriver så: "Hvis vi faktisk levede i et totalitært samfund, så ville de folk der buhede af Helle Thorning 1.maj have fået tåregas og knippel, og du ville være blevet sat i fængsel for det du skriver, og jeg med. "
Jeg har dog netop understreget, at vi ikke lever i et klassisk totalitært samfund, men derimod i en ny form for totalitarisme, det Sheldon Wolin har kaldt "inverted totalitarianism". Her er undertrykkelsen langt mere subtil og magten mere diffus, men dermed også langt mere effektiv. Igen, der er altså ingen modsætning mellem denne form for totalitarisme, og så oplomstringen af protester og opstande siden 2011. Derimod kan man pege på, at disse massive opstande og bevægelser netop har forkastet "almindelige" former for politik, inden for de statslige institutioner. For dem er virkeligheden netop ikke demokratisk.
Jeg erklærer ikke demokratiet "dødt og borte fordi vi ikke har fuldt realiseret socialisme". Jeg mener bare at forestillingen om, at vi lever i et demokrati er rent teoretisk og ikke har noget at gøre med virkeligheden. Forestillingen om, at vi lever i et eller andet "politisk demokrati", som det blot gælder om at "udvide" til økonomien, har meget lidt med det antidemokratiske regime at gøre, som vi lever under. Et regime som manifesterer sig ved dels austeritets-state, dels post-demokratiet og dels administrationen af vores liv. Det er ikke sådan at et eller andet "demokrati" er blevet indskrænket i de sidste år. Den fortælling mangler analytisk kraft. Det handler i stedet her om overgangen fra etableringen af det såkaldte "kompromisdemokrati" (reelt set elitekonkurrence og passivisering af befolkning til et "elektorat"), fordismen/produktionismen og masseforbrugssamfundet til udviklingen af den neoliberale og globaliserende form for kapitalisme, post-demokratiet og udviklingen af nye transnationale eliter. Med baggrund i denne analyse bliver der ikke meget plads tilbage til den herskende ideologis fortælling om, at vi lever i et demokrati. Det kan kun forblive rent teoretisk."
I forlængelse af følgende udmærkede artikel af Mikkel Warming genopstår stats diskussionen logisk nok igen, som man selv kan følge her: http://modkraft.dk/comment/46883#comment-46883
Her skal jeg blot gengive et indlæg fra Jonas Gielfeldt og mit svar herpå - samt nederst under "Epilog om form og tone" en bemærkning til denne i forlængelse af Warmings artikel:
"Af Jonas Gielfeldt den 5. april 2014
Nu skal jeg selvfølgelig ikke lave motivtolkning, men det Mikkel Warming skriver ligger da meget i forlængelse af Gramsci, altså at staten er et resultat af klassekampen, klassealliancer og styrkeforhold. Det efter min mening et meget fornuftigt synspunkt som jeg deler.
Jeg er til gengæld af netop ovenstående grund ikke enig i Warmings Lundkvist inspirerede del, altså at det offentlige partout er en demokratisk sektor i kimform. Det kommer så sandelig an på, hvad det er for en stat vi taler om, og den konkurrencestat vi er ved at etablere er meget langt fra demokratisk.
Som jeg også har skrevet før, så er jeg ikke enig med Esben her, fordi jeg opfatter hans syn på staten som et redskab for kapitalen/som en udskildt ekstra bourgeoisklasse som værende for udynamisk. Altså at staten altid vil have denne karakter. Her mener jeg, at man afskriver de sejre som arbejderklassen faktisk har tilkæmpet sig i nordiske velfærdsstater. Det kommer til at lyde som om alle velfærdsrettigheder er noget man har fået som bestikkelse af kapitalen, hvilket jeg mener er historisk ukorrekt.
Men den Lundkvist inspirerede ting, som Warming og Pelle har forfægtet er præcis ligeså udynamisk. Hvor Esben og andre ser staten som intrinsisk ond, ser Lundkvist og disciple staten som intrinsisk god. Jeg kan godt lide at Mikkel netop siger at staten hverken er progressiv eller reaktionær, men det er bare ikke det der ligger i begrebet om den demokratiske sektor.
Jeg hilser denne tekst fra Warming velkommen, men jeg synes at det bliver modsætningsfyldt når Warming både argumenterer for det demokratiske potentiale, såvel for det (efter min mening) mere fornuftige, at staten er en neutral størrelse, som styres alt efter udfaldet af klassekampen.
Mvh Jonas"
Jeg syntes, det er prisværdigt når Jonas forsøger at balancere mellem og undgå p.d.e.s. synspunktet om "staten som et redskab for kapitalen/som en udskildt ekstra bourgeoisklasse" og på den anden side staten "som den demokratiske sektor".
Men når Jonas så tilslutter sig og fremfører, at "staten er en neutral størrelse, som styres alt efter udfaldet af klassekampen", så mener jeg, det er forkert. Staten i et samfund, hvor den kapitalistiske produktionsmåde, de kapitalistiske produktionsforhold er dominerende, vil altid være underlagt og begrænset af kapitalens bevægelseslove uanset statens form eller typologi, det er det, der gør den til en kapitalistisk stat eller bedre til en borgerlig stat, idet staten her netop ikke er subsumeret under kapitalen men 'kun' begrænset af dens bevægelseslove og udviklingen i disse i form af bl.a. kapitalens centralisering og koncentration, enheden af akkumulationstvang og krisecyklus samt dominans af absolut eller relativ merværdi produktion.
Dette kommer i det borgerlig kapitalistiske samfund til udtryk ved den relative adskillelse mellem økonomi og politik og desuden juridisk i den private ejendomsret.
Den borgerlige stats klassekarakter kommer således til udtryk ved denne relative adskillelse af politikken som en særlig sfære afgrænset fra den kapitalistiske økonomi/kapitalens bevægelseslove og er dermed også grundlaget for, at statens typologi bliver "et resultat af klassekampen, klassealliancer og styrkeforhold". Altså om staten er et borgerligt diktatur som den engelske stat i det 19.årh., de fascistiske stater i det 20.årh eller 'velfærdsstaten' efter 2.verdenskrig og den kommende (?) 'konkurrencestat'!
Yderligere er ingen af disse stater et instrument i den herskende klasses hænder til direkte udpumpning og fordeling af merarbejdet som diverse former for 'tvangsarbejde' under feudale produktionsforhold - udpumpningen af merværdi foregår primært i samfundet ikke ved staten.
I feudal staten derimod har underklassen slet ingen reel adgang – heraf desuden de borgerlige revolutioners ofte voldelige karakter!
Et tydeligt eksempel på de kapitalistiske bevægelsesloves grænsesætning for staten og arbejderklassen er krisen og udgangen på denne i 1970'erne, og dermed "Te Limits of te Mixed Economy"(Mattick), hvor valget med krisen for arbejderklassen stod mellem at overskride kapitalismens grænser med systemoverskridende reformer som ØD&VD samt demokratisk selvforvaltning i staten eller lide nederlag – denne gang til Reagan og Thatchers bekæmpelse af arbejderklassens fagforeninger, neoliberalistisk deregulering og etablering af 'konkurrencestaten'.
Et eksempel der adskiller sig fra ovenstående af Mikkel Warming, som er et eksempel på klassekampen i staten, men ikke om grænserne for kampen mod kapitalen og statens (måske) ændrede typologi, men et led i denne!
Epilog om form og tone:
Ak ja ikke meget nyt under solen, se Esbens svar til Jonas:
"F.eks. kan en analyse af situationen i dag ikke tage udgangspunkt i normative udsagn som: "Jeg mener det er problematisk ikke at anerkende, at det parlamentariske demokrati var/er en kæmpe landvinding for arbejderklassen/lønmodtagerne you name it. "
(Esben mener, (Garp)) Arbejderbevægelsen (også DKP?, (Garp)) var den mest konsistente demokratiske bevægelse overhovedet, hvorimod liberalismen og i særdeleshed konservatismen altid var stærkt skeptisk eller direkte antidemokratiske."
Altså iflg. vor ven: De første tre linjer er normative udsagn medens de tre sidste linjer ikke er det!
Vi tager en til, nu vi er i gang, her er det svaret til AndreasM:
"Jeg henviser også til Marcuse, som jeg mener i sin bog om det éndimensionale samfund analyserede nogle tendenser, kun har vist sig at blive stærkere. På næsten samme tid  udkom Society of te Spectacle af Guy Debord, som jeg også mener får peget på nogle tendenser i det fuldt ud fremmedgjorte samfund."...
..men pointen her er, at vi bliver nødt til at få sat en diskussion i gang, der baserer sig på analyser af virkeligheden og situationen i dag, ikke på gamle forestillinger, klicheer og reproduktionen af den dominerende ideologi i dag."
Ikke på gamle forestillinger osv: Marcuse døde som bekendt i 1979, Debord i 1994!
Ovenstående er udover et glimrende eksempel på Esbens argumentatoriske fremgangsmåde, der mest tjener til at tilsløre egen mangel på argumenter eller til at korrekse modparten, så er det ligeledes endnu et ufrivilligt komisk bevis på sandheden i den gamle Jørgen Ryg monolog, hvor alle naboens beskidte handlinger karakteriseres som Hærværk medens hovedpersonens egne handlinger af præcis samme karakter bare er Nytårsløjer!
Esben henviser også til såkaldt nye forfattere, men åbenbart mest for at kunne slå andre i hovedet med disse som litt. læselister for 'dummies', for argumentet kan vel ikke være, at fordi de er nye, så er det godt i sig selv (?), hvor en anden stakkel kunne mene, at man i stedet kunne uddrage essensen af de nye standpunkter og stille dem til åben og kritisk diskussion.
Man ser for sig den Esbenske holdning overført til historiestudiet, hvor enhver der ikke har studeret primær kilderne får udleveret en læseliste over disse til læsning og manuduktion heri, før man kan få tilladelse til at deltage i historiske diskussioner om udviklingstendenser og periode analyser mv.!
Og så endnu engang belærer Esben AndreasM ligesom alle andre, der er uenige med ham: "Jeg kunne godt tænke mig, at debatten kunne blive hævet op på et lidt højere niveau og en bedre tone end udsagn som "Du ville blive grinet ud"." Og det lykkes minsandten Esben hermed, at få AndreasM til at undskylde sin helt uskyldige ironiske bemærkning! (Nå men AndreasM er tilsyneladende i mellemtiden blevet klogere eller klog af skade, jvf. nedenfor!)
Jeg håber alle kan læse Esben Bøgh Sørensens sidste svar til AndreasM: Det er det rene totalitære galehus, hvor "de politiske rettigheder" skam betyder noget, nemlig som en del af det globale totalitære system, dvs de er kun til pynt som formelle rettigheder uden reel betydning: "vi lever overhovedet ikke i et demokrati, på trods af alle erklæringer herom og på trods af de formelle "rettigheder".
Sådan udspiller de anti-demokratiske tanker sig for fuldt flor i Modkraft, samtidig med at EL gør alt for at gøre op med netop disse tanker, som har været gift og ødelæggende for venstrefløjen i årtier i lyset af de stalinistiske diktaturstater, og 40år efter de mest rendyrkede kapitallogiske analyser nåede frem til nogenlunde samme absurde resultat, dog fra en lidt mere begavet indfaldsvinkel!
Nå så fik man farmand (Curt Sørensen) på nakken også! De herrer mener åbenbart de i den grad er venstrefløjens gave til menneskeheden, så de kan tillade sig  - ikke blot almindelig polemik - men direkte at gå efter manden, hvis de ikke kan få fat i bolden. Ikke specielt sympatisk, kan man vel godt tillade sig at fremføre, sådan i al stilfærdighed!
http://modkraft.dk/comment/46883#comment-46883
Her får Andreas M så tilsyneladende også nok af Esben Bøgh Sørensens uforskammede, studentikose arrogance, igen uden effekt jvf. svaret fra Esben!:
"Hej Esben, det bliver rent meta denne gang - men kan du ikke prøve at lade være med at være så nedladende overfor dine mod-debattører? Særligt når du forlanger det samme af andre.
Fair nok at du er uenig med Mikkel Warming - men hvorfor er det nødvendigt at smække hånlige anførselstegn omkring "teori" når du refererer Warmings synspunkt? Warmings teori er vel ligeså meget en teori som dine teorier, selvom du tilfældigvis er uenig med den?
Så please, overfør lidt af den kammeratlige tone som du insisterer på på din egen blog til udebanen også..."
"Hej AndersM,
Det er måske nødvendigt at sige, at mit indlæg er taget fra en diskussion på facebook. Når jeg skriver "teori" er det netop fordi jeg mener, at der ikke er tale om en teori, men netop snarere, som du skriver, et synspunkt. Der er forskel, og det bliver vi nødt til at fastholde. Det synes jeg ikke er nedladende på nogen måde. Det kunne da være rart, hvis Mikkel Warmning henviste til de teorier hans synspunkter bygger på, hvis det altså overhovedet er tilfældet."
Men med faderens svar ovenfor in mente, må man vel bare konstatere endnu engang, at æblet sjældent falder langt fra stammen! OG at man kan læse en helvedes masse bøger uden at blive særlig klog heraf, hverken på mennesker eller politik!
Indsendt af Jørgen Garp kl. 03.52 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: EL, Marx, S-SF-R, Venstrefløjen
fredag den 25. oktober 2013
Baggrunden for den borgerlige stat af Jytte Kielgast, Poul Hviid, Kenneth Jensen, Jørgen Garp, Kbh.1980
Den samfundsmæssige udviklings baggrund for den borgerlige stat og dens demokratiske institutioner i nordvest-europa fra de feudale samfund til den moderne industrikapitalisme.
Kapitel I, II, VII er skrevet i fællesskab
Jorgen Garp kapitel III, Jytte Kielgast kapitel IV, Poul Hviid kapitel V, Kenneth Jensen kapitel VI
Kapitel I, II, III, IV Side 1-423
https://drive.google.com/file/d/0B9KrnghNQp-cMU12SzVxZnNRWVk/edit?usp=sharing
Kapitel V, VI, VII Side 424-888
https://drive.google.com/file/d/0B9KrnghNQp-cUDd1eDBtbGVfcGs/edit?usp=sharing
Noter, henvisninger side 1-128 og litteraturliste side 129-151
https://drive.google.com/file/d/0B9KrnghNQp-cSVJLdnRiMU5mTG8/edit?usp=sharing
Så lykkedes det efter 33år, at få digitaliseret dette mammut speciale!
Indsendt af Jørgen Garp kl. 08.05 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Marx, Venstrefløjen, Økonomisk politik
lørdag den 28. september 2013
Den borgerlige stat!
http://modkraft.dk/blog/esben-b-gh-s-rensen/staten-som-herskende-klasse
Ak ja strukturalisten Althusser og produktionsmåde og basis-overbygning cirkus'et har da ikke levet helt forgæves, inden manden personligt gik bananas. Så nu forsvandt klasser og klassekamp endnu engang helt ud af analysen ikke blot som en historisk hoveddrivkraft, men nærmest som ikke eksisterende i forhold en ahistorisk struktur og funktionalistisk tilgang til analysen.
Kapitalen styrer, altså er staten kapitalens instrument som herskende klasse an sich så at sige (!). Det skal ikke eftervises men antages a priori, og så handler det bare om deduktivt at komme fra denne påstand til noget, der skal forestille virkeligheden, men hvor klasser her i bedste fald er reduceret til statister i værste fald slet ikke eksisterer i forhold til staten, men måske til nød som udenomsparlamentarisk aktør - og det er måske også meningen, hensigten med analysen, at EL skal nå frem til en ensidig strategi med fokus på udenomsparlamentariske aktioner og folkelige bevægelser mv?
At en politisk struktur (ex. en stat) har en rationel funktionsmåde over for de kapitalistiske produktionsforhold er () hverken historisk eller analytisk tilstrækkeligt til at forklare dens eksistens eller udviklingsretning! Det er ikke nok at bestemme funktionens "objektive" nødvendighed, som forklaring på deres eksistens. Denne "objektive" nødvendighed behøver ikke at resultere i, at funktionernes udøves, resultatet kan lige såvel være ødelæggelse af den samfundsmæssige sammenhæng, der behøver de pågældende funktioner.
Det hedder således i indlægget: "Statens funktion er i dette perspektiv at sikre en vis stabilitet i det kapitalistiske system. Staten er ikke et rent instrument for kapitalen, men besidder nærmere en central funktion i det kapitalistiske system, således dette system fungerer så effektivt som muligt."
Hvor fanden undskyld kommer den effektivitet fra, hvilke sociale, historiske kræfter og klasser har skabt og tilsikrer denne og dens fortsatte reproduktion?
Det hedder: "Den moderne stat er derimod udskillelsen af en separat politisk sfære, der producerer en politisk herskende klasse med egne interesser, der står overfor resten af befolkningen, som den forsøger at regere over."
Og videre hedder det om samfundets fordobling: "en adskillelse gennem hvilken den moderne stat har præsenteret sig selv som en neutral forsikrer af frihed, men som i virkeligheden blot er en herskende klasse med egne partikulære interesser."
Det borgerlige samfunds fordobling i økonomi/politik (stat) bliver her til en abrupt adskillelse, hvor den herskende klasse så kan/har erobret staten eller ER staten. Rent postulat! Har vi så to herskende klasser Staten og Kapitalen eller hur? Forholdet mellem økonomi politik eftervises ikke men postuleres.
Udskillelsen af en separat politisk sfære er derimod flere århundreder gammel og er en gradvis proces/revolution som et historisk resultat af opgøret med feudalismen i Vesteuropa med de såkaldt borgerlige revolutioner som brudpunkter.
Dvs. en historisk FORUDSÆTNING for kapitalens gennembrud og dominans (formidlet over de agrare- og industrielle revolutioner mv.) - OG ikke omvendt. Det er IKKE kapitalen der har skabt denne relative adskillelse mellem økonomi og politik, men historisk klassekampen, de folkelige bevægelser med bønder og arbejdere, der gradvist har fravristet overklassen staten som dens instrument til direkte udbytning og udpumpning af merarbejde, som det var tilfældet under feudalismen, (hvor en adskillelse økonomi-politik kun teknisk formelt er analytisk meningsfuldt).
Den borgerlige stat er stadig (i dag) en klassestat (og IKKE klasseneutral), men forstået på den måde at kapitalen sætter rammerne for selv en demokratisk stats ageren, men det er IKKE det samme (for folket/arbejderklassen), som at den herskende klasse besidder staten som direkte udbytninginstrument (feudalsamfundet) eller som borgerligt diktatur (england i 19.årh.). Der er sagt lige ud fanden til forskel set fra arbejderklassens og demokratiets (!) standpunkt!
At EBS så har ret i, at der historisk er blivende tendenser til at kapitalen søger at fjerne dette eller reducere denne relative adskillelse – udmøntet i det folkelige demokrati de seneste 100 år – og gennemtvinge sin direkte magt i og over staten er en anden sag, men det er netop udtryk for klassekampens udvikling historisk og IKKE udtryk for, at kapitalen har erobret statsmagten a priori som en anden feudalherre eller absolutistisk hersker.
På det metateoretiske plan er det nødvendigt for bestemmelsen af den borgerlige stat på én gang at fastholde totalitetsbetragtningen samtidig med, at der inddrages en stor mængde historisk og teoretisk materiale. Totalitetsbetragtningen skal således opretholdes samtidig med, at lade den konkrete historiske virkelighed komme til orde, uden tab af dens specificitet, men tværtimod beriget af dens placering i totaliteten.
Den borgerlige stat eksisterede historisk efter de borgerlige revolutioner, som medfører en social henholdsvis politisk-retslig omvæltning, i kortere eller længere interval på en materiel basis, der ikke kan siges at være den kapitalistiske produktionsmåde.
Følgen af dette er bl.a., at den a priori antagelse eller skematik, der ses hos både kapitallogikere og strukturalister, at den borgerlige stats afgørende bestemmelser, dens "særskilthed" mv. kan reduceres til at udspringe af den kapitalistiske produktionsmåde, hvilket samtidig medfører, at den borgerlige stat mere eller mindre rigidt opfattes som borgerskabets (kapitalistklassens) stat-instrument, at denne antagelse ikke kan opretholdes. Det er ikke videnskabeligt forsvarligt ud fra det historiske forløb, a priori at antage, at den borgerlige stats grundlæggende bestemmelser nødvendigvis alene skal findes ud fra kapitalkredsløbets logik og de sociale kræfter – kapitalistklasse og arbejderklasse – som de direkte udspringer heraf.
Dette betyder selvfølgelig ikke, at kapitalkredsløbet og de sociale kræfter der udspringer heraf ikke har haft afgørende indflydelse på den borgerlige stats udformning, karakteristika mv, men det betyder, at man ikke a priori kan udelukke, at ikke-kapitalistiske kræfter også har haft afgørende indflydelse på den borgerlige stats specifikke karakteristika og udvikling.
Heraf følger yderligere, at den a priori antagelse af den borgerlige stat, som i en eller anden forstand borgerskabets stat, dets instrument heller ikke lader sig opretholde, idet det ikke kan udelukkes, at ikke-kapitalistiske og principielt hermed også anti-kapitalistiske kræfter - herunder selvfølgelig arbejder klassen - har haft afgørende betydning for den borgerlige stats opkomst og udvikling.
Også i moderne borgerlige demokratier ligger grundlaget for den karakteristiske dualisme økonomi/politik, ikke i kapitalens lovmæssigheder, men tværtimod i ikke-identiteten og modsætningsforholdet mellem netop kapitalens lovmæssigheder og de samfundsmæssige kræfter, der står bag det borgerlige demokrati og demokratiske krav overhovedet.
Det borgerlige samfunds fordobling i samfund og stat eller den relative adskillelsen af økonomi og politik er IKKE en udvikling, der ligger i kapitalkredsløbet eller -forholdet, men i den særegne kombination af historisk institutionaliseret folkelig modstand mod udbytningen, som for eks. det repræsentative borgerlige demokrati men også fagforeninger mm., samtidig med opretholdelsen af udbytningssystemet, som kapitalismen som produktionsmåde levner mulighed for - men ingen garanti for (!) - i modsætning til tidligere (feudale mv.) produktionsmåder.
Den borgerlige stat er stadig en klassestat (og IKKE klasseneutral eller et tomt kar), men forstået på den måde at kapitalen sætter rammerne for selv en demokratisk stats ageren, men dette er IKKE det samme (for folket/arbejderklassen), som at den herskende klasse besidder staten som direkte udbytningsinstrument (feudalsamfundet) eller som borgerligt diktatur (England i 19.årh.). Der er sagt lige ud fanden til forskel set fra arbejderklassens og demokratiets (!) standpunkt!
Denne tilgang mener jeg samtidig har den styrke, at den kan rumme og forklare, at den borgerlige stat og det borgerlige demokrati meget vel kan ændre sig - som vi ser konturerne af her under krisen med den såkaldte konkurrencestats styrkelse og velfærdstatens deroute - ud fra klassernes historiske styrke, og at denne ændring kan indfanges uden at forfalde til instrumentalisme eller det tomme kars illusioner.
"Grundopfattelse 1), hele forestillingen om 'det liberale demokrati' ,er i øvrigt dybt problematisk fordi liberalismen både i sin teori og i sin praksis længe bekæmpede demokratiseringsprocesserne. Og dette gjaldt i endnu højere grad de konservative partier, der oven i købet i en bestemt fase af Europas histore allierede sig med fascismen. Det var først udfaldet af 2. verdenskrig der banede vej for en borgerlig akcept af 'demokratiet', "(Curt Sørensen, Modkraft anf. skrift)
Det kunne jeg ikke have sagt mere præcist som argument for, at det IKKE er borgerskabet der er den dominerende sociale kraft bag det såkaldt borgerlige demokrati men de folkelige bevægelser:
Udskillelsen af en separat politisk sfære er flere århundreder gammel og er en gradvis proces/revolution som et historisk resultat af opgøret med feudalismen i Vesteuropa med de såkaldt borgerlige revolutioner som brudpunkter.
Dvs. en historisk FORUDSÆTNING for kapitalens gennembrud og dominans (formidlet over de agrare- og industrielle revolutioner mv.) - OG ikke omvendt. Det er IKKE kapitalen der har skabt denne relative adskillelse mellem økonomi og politik, og dermed forudsætningen for etablering af borgerligt demokrati eller demokrati overhovedet! Men historisk set klassekampen, de folkelige bevægelser med bønder og arbejdere, der gradvist har fravristet overklassen staten som dens instrument til direkte udbytning og udpumpning af merarbejde, som det var tilfældet under feudalismen, (hvor en adskillelse økonomi-politik kun teknisk formelt er analytisk meningsfuldt).
Det borgerlige samfunds fordobling i samfund og stat eller den relative adskillelse af økonomi og politik er IKKE en udvikling, der ligger i kapitalkredsløbet eller -forholdet, men i den særegne kombination af historisk institutionaliseret folkelig modstand mod udbytningen, som for eks. det repræsentative borgerlige demokrati men også fagforeninger mm., samtidig med opretholdelsen af udbytningssystemet, som kapitalismen som produktionsmåde levner mulighed for - men ingen garanti for (!) - i modsætning til tidligere (feudale mv.) produktionsmåder.
Vedr borgerskabets problemer med demokratiet se desuden:
http://www.garps-verden.com/2008/01/nyfascisme.html
og Curt S.'s artikel som jeg forholder mig til her:
http://www.information.dk/153582
Curt S. hælder, som jeg læser det, allehånde statstyper fra de hel eller halvfeudale stater, som det zaristiske Rusland og det Kejserlige Tyskland over de fascistiske stater til England i 19.årg og USA i 20.årh og til demokratiske stater i dag, med få undtagelser som Skandinavien, Wien og Berlin i mellemkrigsårene, ned i en fælles kasse og bestemmer med en ensartet karakteristik, terminologi og struktur, som i alle tilfælde den herskende klasses stat/instrument, og staten som i alle tilfælde en herskende klasse.
Dette har jeg argumenteret mod ovenfor, og jeg anser det for helt utilfredsstillende såvel teoretisk analytisk som, som grundlag for politisk analyse, strategi og handlinger. At sammenblande (feudal)stater hvor disse er overklassens direkte udbytnings instrument med (kapitalistiske)stater, hvor udbytningen (merværdien) ikke 'uddrives' af staten men i samfundet er i bedste fald temmelig intetsigende.
Ikke desto mindre er denne analyse måde almindelig forekommende i adskillige marxistiske analyser fra sovjetmarxistiske teoretikere til de nymarxistiske strukturalister og kapitallogikere. Meget er disse uenige om, men ikke denne betragtning af forskellige stater og statstyper, som mere eller mindre 'forskelsløse' instrumenter for den herskende klasse og/eller staten som i alle tilfælde en herskende klasse. Det er uholdbart på alle måder og har været det længe.
"Hele denne betragtningsmåde (som Curt S. åbenbart tilslutter sig?), som skitseret i det foregående (Flatow&Huisken, R.Pittelkow, H.Hochberger, H.Gerstenberger, C. von Braunmühl, A.D. Lublinskaya, B.Porshnev, R. Mousnier, I. Wallerstein m.fl ) har den fælles og afgørende konsekvens, at hele den århundrede lange kamp ført af bønder, arbejdere, liberale borgere m.m. fra før de borgerlige revolutioner til dags dato – til fulde beskrevet af M.Dobb, B.Porshnev, C.Hill, B. Mannning, G.Lefevre, A.Soboul, E.P. Thompson, E.J. Hobsbawn, J. Foster, M.Vester, A. Rosenberg, E. Kolb, G.Lefranc, W.Tormin og mange flere – for at fravriste overklassen kontrollen med statsmagten, nedprioriteres til det ukendelige for dernæst at forsvinde ud af analysen og erstattes af betragtninger, der siger, at nok er der forskel på den absolutistiske stat og den borgerlige stat, på den borgerlige overklassestat i 18.-19.årh. og den borgerlige engelske stat i 20.årh., på den fascistiske stat og den borgerlige parlamentariske stat osv., men i virkeligheden i deres væsen – i sidste instans – osv., er de alle den herskende klasses stat og dermed faktisk i realiteten, i deres væsen ikke særligt forskellige. – Dette er uholdbart! ----
Vi skal således foreslå, at man i stedet for at opfatte den borgerlige stats særskilthed – fordoblingen af det borgerlige samfund i samfund og stat, som udtryk for statens karakter af "nattevægterstat mv." (Habermas), samfundsmæssigt subjekt (Revisionisme), borgerskabet/kapitalens direkte instrument (KP-traditionen), eller som en særlig raffineret og skjult form for indirekte klassestat/instrument, den ideelle totalkapitalist, varetager af totalkapitalens interesser eller lign. (nymarxistisk statsteoretikere), så opfatter selvstændiggørelsen, udover som et særligt variabelt historisk observerbart karakteristika ved den borgerlige stat, som ikke kan afledes ud fra kapitalforholdet, men på den anden side er begrænset af dette, hvor dette er udfoldet historisk, som udtryk for klassekampen om statsmagtens selvstændiggørelse fra sin status som den herskende klasses instrument.
Dette betyder selvfølgelig IKKE, at den borgerlige stat ikke er en klassestat, det er den i den forstand, at den (bl.a.) er statsmagten i et kapitalistisk klassesamfund underlagt kapitalens logik og de objektive modsigelser i kapitalens udviklingsforløb, men det betyder at statsmagten ikke nødvendigvis er i den herskende klasses hænder, men KAN være det, at klassekarakteren forstået således ikke nødvendigvis kan tilskrives staten i sig selv, men i givet fald må forstås ud fra specifikke historiske forhold. Man kan sige det således, at det kapitalistiske samfunds klassekarakter ikke nødvendigvis direkte kommer til udtryk via staten, men først og fremmest via samfundet selv"
"Baggrunden for den borgerlige stat" 'Den samfundsmæssige udviklingsbaggrund for den borgerlige stat og dens demokratiske institutioner i nordvesteuropa fra de feudale samfund til den moderne industrikapitalisme.' J.Garp, P.Hviid, J.Kielgast, K. Jensen. Kbh.'s Universitet 1980, s.62-63..
Til Garp,
Du skriver , at jeg opererer med to statsopfattelser: Staten som et instrument for den til enhver tid herskende klasses stat og staten som i sig selv en herskende klasse. Det er korrekt. Jeg deler ikke din tredje tilføjede statsopfattelse hvorefter staten fremstår som et i rum og tid fritsvævende neutralt instrument, som 'bare' kan overtages. Staten er altid indsvøbt i økonomiske og klassemeæssige relationer og er i øvrigt selv tillige en herskende klasse. Det er vi reelt uenige om.
Du postulerer så videre, at jeg udelukker de subalterne klassers (for nu at bruge Gramsci's udtryk) fra historien. Det passer jo simpelthen ikke. Jeg giver selv ovenfor nogle eksempler på disses kamp for bla. a almindelig valgret, mod den wilhelmisnke og den zaristiske stat, mod fascismen. Og i hele min produktion gennem årene fra 'Marxismen og den Sociale Orden i 1976 til 'Stat. Nation, Klasse' i dag, 2013 har betydningen af de samfundsforandrende bevægelser og oprør været en gennemgående tråd hos mig, et grundsynspunkt som jeg forfægtede også den gang kapitallogikken og Althusserskolen var moderne.
Althusserskolen opererede med et a-historisk begreb om 'produktionsmåde', kapitallogikerne med et ahistorisk begreb om 'kapitalen' og nu indfører du et ahistorisk statsbegreb. Det er faktisk dig der her låser dig fast i en abstraktion. Mine to abstrakte begreber om staten sammenfatter konkrete historiske kendsgerninger og udviklingsforløb, dit tredje statsbegreb er en postulerende abstraktion uden fodfæste i den konkrete historie.
En krumtap i din argumentation er så videre tesen om en adskillelse i den moderne kapialisme mellem stat og økonomi. Det har da også været en ofte fremført tese i den marxistiske tradition ( blandt andet i den Althusserskole som du ikke bryder dig om!), men den er ikke holdbar, når man igen ser på de konkrete udviklingsforløb. Som allerede Karl Polanyi påviste blev selve det kapitalistiske marked i England etableret på brutal vis ved statsmagtens indgreb. Og hvad ville den engelske kapitalisme have været uden den engelske flåde? I Tyskland, Østrig-Ungarn og i Rusland blev kapitalismen også befordret frem af staten. I hele sit forløb har kapitalismen kun overlevet gennem tilbagevendende statsindgreb. Fascismen var et af sådanne tilbagevendende redningsforsøg. I efterkrigsårene har USA kloden over ved hjælp af en gigantisk militærmaskine opretholdt kapitalismen som system
Stat og kapitalisme har i de konkrete historiske forløb dels samvirket om opretholdelsen af den sociale orden, men samtidig har de også været selvstændige konglomerater af magt og intresser i forhold til hinanden, og endelig hviler de begge på undertrykkelse og udbytning. Dette gælder også den moderne kapitalisme og den moderne stat, trods al retorik og bag om ideologiske konstruktioner så som 'det frie marked' og 'det liberale demokrati'
Til Curt S.
Du skriver: Staten er altid indsvøbt i økonomiske og klassemæssige relationer.
Helt enig, men spørgsmålet er HVORDAN, og dette forhold tilgodeser min tredje opfattelse af staten fuldt ud, selv om du påstår det modsatte, men ikke selv giver et bud, der analytisk giver muligheden for at bestemme forskellige stater og deres relation til forskellige historiske produktionsmåder.
Derimod deler jeg som tidligere nævnt ikke din anden bestemmelse af staten som en i sig selv herskende klasse, medmindre vi snakker feudalstaten, der er det korrekt, men ikke nødvendigvis den borgerlige kapitalistiske stat.
Det er også sigende, at du, som jeg ser det, ikke får adskildt bestemmelsen af feudalstat og kapitalistisk stat, og desuden ikke svarer på mine indvendinger mod denne forskelsløse sammenblanding - alle er de i sig selv den herskende klasse!
OG nok så mange eksempler på flådeangreb, brug af statsmagten til undertrykkelse osv. kan IKKE løse dette analytiske problem.
Derfor er det også notorisk forkert, når du påstår jeg indfører et ahistorisk statsbegreb, uden fodfæste i den konkrete historie. Intet kunne være mere forkert. Her bliver jeg nødt til at sige, det kan du selv være, indtil du giver et seriøst bud på forskellen mellem den feudale stat og den borgerlig kapitalistiske stat! Uden videre at sammeblande disse kan kun ske ved en analytisk skematik, der bortser fra seriøst at inddrage historien og dens forløb!
Og så har jeg sådan set ikke noget mod strukturalismen, bare den ikke står alene men inddrager den konkrete historie, med vægt vel og mærke, og IKKE kun i det omfang denne/historien bekræfter den givne teoretisk analytiske struktur, som det desværre ofte sker(?)/skete!
Til Garp,
Sondringen mellem feudalstat og kapitalistisk stat fremgår klart af min omfattende analyse i Bnd. I, af Stat, Nation, Klasse, som jeg må henvise dig til for videre argumentation. Sondringen må nemlig føres igennem og dokumenteres netop historisk konkret ikke ved a priori at postulere en fritsvævende stat under kapitalismen ( modsat feudalismens sammenvoksning af klassemagt og politisk magt) og holde fast i det gamle dogme -stik modsat al historisk evidens) om en adskillelse under kapitalismen af stat og økonomi. Jeg savner også hos dig et begreb om forskellige regimeformer, deres forskelligheder og deres konkrete og komplekse udviklingsforløb. Så vidt jeg kan se interesserer du dig slet ikke for den virkelige konkrete historie i dens komplekse mangfoldighed.
Til Curt S.
Jeg vil glæde mig - og det mener jeg - til at læse din Stat, Nation, Klasse.
Nu har jeg/vi jo ikke fået udgivet noget, men må så henvise dig til vores speciale *), så vil du kunne se, at det du letsindigt påstår er en a priori påstuleret fritsvævende stat, selv om du burde kunne se, at det, alene ud fra det jeg har skrevet, er en grovkornet forenkling, at det er resultatet af en langvarig knapt 900 sider (+ 130 sider tæt skrevet noteapparat samt en 22 sider overvejende historisk litt.liste) historisk konkret og teoretisk gennemgang af "Baggrunden for den borgerlige stat" helt tilbage til feudalstaten.
Og at det netop er denne historiske gennemgang, der fik os til allerede dengang, at gøre op med den firkantede skematiske forståelse af såvel stat, samfund og historie, som var så udbredt i marxistisk (stats)teori, og som åbenbart stadig forekommer i så rigeligt mål.
Det er muligt du alligevel vil mene, jeg/vi tager alvorligt fejl, men så vil du i det mindste i modsætning til nu kunne afvise det på et seriøst og måske velbegrundet grundlag og ikke på de letkøbte postulaters grund.
I betragtning af, at der er gået snart 35 år er det forbløffende, hvor lidt der er sket på området, som jeg ser det, men det kan være, at din nye bog får mig til grundlæggende at måtte revidere denne opfattelse.
Det håber jeg egentlig, ikke mindst for marxismen og realisering af socialismens skyld, for 'Marxismen og den sociale orden', på trods at dens fortræffeligheder, fik mig/os ikke til det på statsteoriens område dengang.
*) se ovenfor, som stadig kan ses på Kbh. Universitets arkiv flyttet til det Kongelige Bibliotek, og som jeg her i min pensionist tid håber i det mindste, at nå at få tid til at få lagt ud på nettet
Til Garp,
Du har ret i at diskussionen vil vinde ved at vi fik læst hinandens værker. Til gengæld ville den så sikkert blive så omfattende, at den kom til at sprænge rammerne her på bloggen.
Her blot, og afsluttende vil jeg sige for mit vedkommende, følgende til opklaring af mine egne overvejelser og tilgang:
Mit teoretiske -analytiske udgangspunkt var en definition af 'merprodukt' 'klasser ' og 'klassestat' ,af 'feudalisme', 'kapitalisme' o.s.v. og en påvisning af statens rolle ved merproduktes udpresning og overførsel, men med den tilføjelse, at staten tillige også selv kunne være en klassestat idet den historien igennem med stor brutalitet og under tilbagevendende folkelig modstand ( læs f.eks. Charles Tilly's grundige analyser heraf) tilegnede sig en betydelig del af merproduktet.
I historiens første store civiliserede samfund, de antike despotier , var staten netop en herskende klasse af præster, bureukrater og krigere. Det samme kan siges om feudalismen med dens karakteristiske sammensmeltning af økonomisk, politisk og ideologisk magt. Jeg var her især inspireret af den engelsk-amerikanske historiker Robert Brenner Det samme var tilfældet i de orientalske despotier og under absolutismen . Som påvist af den canadiske marxistiske historiker George Comninell var staten også under den franske revolution ikke blot et omstridt bytte, men også selv en magtfaktor. Dette var også tydeligt i det zaristiske Rusland, det wilhelminske Tyskland og i det østrig-ungarske dobbeltmonarki. Det har været tilfældet i Stalins Rusland og Hiters Tyskland og i årene siden 2. verdenskrig i den amerikanske udbredelse og understøttelse af kapitalismen over hele kloden ( jfr. f.eks Noam Chomsky og Chalmers Johnson)
Jeg måtte herunder , i forlængelse af Karl Polanyi og følgende f.eks. Giovanni Arrighi og Ellen Meiksins Wood, modificere den gamle tese om en 'adskillelse' af stat og klasse under kapitalismen. Der havde tværtimod hele tiden i de konkrete historiske forløb været et tæt samspil, hvor staten , som nævnt tillige var en selvstændig herskende klasse. Afspejlende dette forhold har de subalterne klasser gennem historien da også hele tiden ført en dobbeltkamp: mod de økonomisk herskende klasser, men tillige også mod staten.
Jeg fandt at jeg ganske nøje her måtte studere de forskellige historisk konkret udviklingsforløb. Forholdet mellem stat og øvrige herskende klasser ændrede sig hele tiden og var også forskelligt fra land til land. Det var netop det særegne forløb af processerne af socioøkonomisk udvikling og forandring, stats- og nationsbygning og den internationale udvikling, de komplekse vekselvirkninger og 'skæringer', som til enhver tid afstedkom (gennem et i sig selv kompliceret struktur-aktør spil) de givne forhold, som i øvrigt hele tiden var under forandring.
Jeg fandt også ud af at jeg på et langt lavere abstraktionsniveau ( tættere på 'den historiske virkelighed' så at sige) havde brug for ikke blot et statsbegreb med samt typologi, men også for et begreb om 'regeimeformer', 'regimeformer som hele tiden var under forvandling.
Det hele kompliceredes yderligere ved at i lange periode og i store dele af Europa fandt de konkrete udviklingsforløb sted i regioner og lande som ikke havde en kapitalisme, eller også kun tilløb til en sådan ( i Rusland f.eks. ). Jeg kunne altså her ikke bare forlade mig på de mange marxistiske teoretikere der havde analyseret netop 'kapitalismen' ( på det ene eller det andet abstraktionsnivau) , men måtte hele tiden være opmærksom på problemet med mangelfuld udvikling af kapitalisme og mellem kapitalismen og de ikke kapitalistiske 'omgivelser' ( Rosa Luxemburgs klassiske problem).
Det har været umådeligt svært at binde alle disse ender sammen, at spænde fra den abstrakte teori til de historisk konkrete forløb og i øvrigt samtidig løbende seriøst forholde mig til teorier og opfattelser inden for mainstream statskundskaben og sociologien, hvis grundlæggende evolutionisme og ideologiske slagside jeg kritiserede, hvilket naturligvi indebar, at jeg også måtte forholde mig kritisk til eksempler på evolutionisme i den marxistiske tradition.
Til Curt S.
Jeg er enig i, at vi ikke kommer videre for indeværende, og at det ville sprænge bloggen, hvis det ikke allerede er sket!
Jeg vil få læst din bog her til 'vinter' og se at få scannet vores speciale ud på nettet.
I første omgang har jeg uploaded Indholdsfortegnelsen til specialet og sendt den til dig (og Esben) på Facebook. http://www.scribd.com/doc/167714382/Scan-0003
Tak for diskussionen og i øvrigt minder dine sidste overvejelser og problemer meget, om dem vi gjorde os i det kollektiv vi boede i, mens vi skrev specialet over mere end 3år! Så det bliver spændende at genoptage og måske gense problematikkerne!
Så tager vi den een gang til ikke for prins Knud men for Esben Bøgh Sørensen, der skriver: "Det har jeg skrevet flere gange. Hvis staten selv skal agere som herskende klasse, må det jo kræve en vis form for autonomi."
Ja, men det er ikke kun den form for autonomi, jeg taler om.
Den form for autonomi, at statsmagten kan og også griber disciplinerende ind overfor og er i konflikt med større eller mindre dele af den herskende klasse, og som du åbenbart ser som udgangspunktet for staten som herskende klasse i sig selv, udtrykker blot, at staten dels ligger under for politiske kampe mellem forskellige grupper og fraktioner af den herskende klasse, forskellige politiske eliter om man vil. Og at staten som resultat dermed skal og måske kan varetage klassens samlede, langsigtede interesser.
Men denne form for autonomi adskiller ikke den borgerlige stat fra den feudale/absolutistiske stat.
Den absolutistiske franske kongemagt for eks. greb ofte ind overfor adelens enkelt medlemmer, grupper af adelen osv., ligesom den borgerlige engelske 'diktatoriske' overklassestat i 19.årh greb ind overfor enkeltkapitaler, grupper af enkeltkapitaler i klassens fælles og/eller langsigtede interesser.
Men den form for autonomi gav i det feudale tilfælde stadig statsmagten som adelens klassestat adgang til som instrument at varetage udpumpningen af merarbejde fra bønderne i form af centrale afgifter ('skatter'), hoveri osv.
I den engelske 19.årh's borgerlige overklasse stat var udpumpningen af merværdi derimod efter den borgerlige revolution, henlagt til samfundet selv og IKKE til statsmagten. Denne skulle 'bare' sikre kapitalforholdets etablering og fortsatte reproduktion og eksistens i samfundet. Og dermed var den selvfølgelig en (ofte voldelig) klassestat og IKKE en autonom enhed løsrevet fra økonomien. Selve kapitalforholdet og dets reproduktion begrænsede såvel denne stats struktur og funktioner samt dens autonomi!
Men i modsætning til den absolutistiske feudalstat, hvis form for autonomi IKKE gav bønder, borgere og/eller arbejderklasse adgang til statsmagten overhovedet, hvilket samtidig nødvendiggjorde mere eller mindre voldelige (borgerlige) revolutioner for at gennemtvinge afskaffelsen af statsmagten som overklassens udbytnings instrument, så åbner den borgerlige stat mulighed for (men ingen automatik eller nødvendighed), at arbejderklassen og bønder m.fl. via klassekampe kan tvinge sig adgang til den borgerlige stat og føre samme klassekamp ind i staten. For eks. gennem repræsentativt demokrati og samtidig få varetaget deres interesser via statsmagten, afhængig af styrkeforholdet mellem klasserne både her og i samfundet.
Det fjerner ikke kapitalismen og kapitalforholdet nej, men det er ubetinget en sejr for arbejderklasse, bønder og andre i forhold til selvsagt det feudale tyranni, men også i forhold til forskellige varianter af borgerlige (eller fascistiske) diktaturstater.
Dette er grundlaget for den borgerlige stats (begrænsede) men særlige autonomi, for det der ofte omtales som det borgerlige samfunds fordobling i stat og samfund, (den begrænsede) og særlige adskillelse af økonomi og politik og lignende.
OG politisk betyder det selvfølgelig, at klassekampen både skal varetages indenfor staten samt i samfundet, og at styrkeforholdet mellem klasserne også angiver hvor meget plads folkelige bevægelser kan tiltvinge sig udenomsparlamentarisk.
Det udenomsparlamentariske er IKKE nødvendigvis i modstrid men den borgerlige stat eller det borgerlige demokrati, men kan være det, afhængig af styrkeforholdet.
Det udenomsparlamentariske kan udmærket være en integreret del af det parlamentariske demokrati, som vi så det især i 20'erne og 60-70'erne, der tilsiger 'folket' vigtige bastioner og funktioner mellem valgene og begrænsninger i det repræsentative magtafkald, men det afhænger også af styrkeforholdet i staten!
Indsendt af Jørgen Garp kl. 15.22 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: EL, Marx, SF, Venstrefløjen
mandag den 29. april 2013
Koch, Corydon versus Dr.Strangelove alias CEPOS! (opdateret)
Medens vore forældre eller bedsteforældre trods alt til et vist punkt kunne undskylde sig med, at de ikke vidste bedre, så er vores situation 'forbryderens', der ved bedre, medmindre man nægter at vide.
Vi ved, at denne liberalistiske sparepolitik i dag støttet og gennemført af socialdemokrater, socialister og borgerlige er vanvid uden hvilken sammenbruddet i 30'erne havde været ikke eksisterende og dermed nazismens og fascismens Europa!
Vi ved det, den arrogante Koch ved det, Corydon og hans alter ego galningene i CEPOS og LA ved det, Merkel ved det, S-SF-R regeringen ved det - alle ved det, HVIS de vil vide, og ikke som tyskerne i Nazityskland af frygt, evnen til fortrængning eller personlige interesser og tilbøjeligheder, som nu vores venner Koch, Corydon og Vestager (uden sammenligning i øvrigt), påstod de intet vidste mens gasovnene røg. OG alligevel gør de det, gentager tragedien: 27% arbejdsløse i dagens Spanien og tilsvarende i andre sydeuropæiske lande når 30'ernes højder!
OG det har intet at gøre med en fejl i et Excel regneark, som nu bliver forsøgt brugt som forklaring på idiotien, men er derimod udtryk for en bevidst ført politik af socialdemokrater, borgerlige og vennen Koch, hvor regnearket kun er det figenblad, de indtil nu har kunnet holde op som et dække for deres politiske forbrydelser! http://politiken.dk/debat/profiler/hummelgaard/ECE1955662/de-oekonomiske-sadomasochister-har-taget-fejl/
Ligeledes er race to te bottom-politikken på selskabsskatten, som også er Koch's og Corydons, ligesom deres og først og sidst Vestagers modstand mod EU finansafgiften, en modstand der fylder godt i R's partikasse, intet andet end dagens pendant til 30'ernes race to te top-politikken på områderne told og afgifter, som skulle beskytte de hjemlige markeder, men som blot forstærkede krisen og yderligere indskrænkede den internationale handel og medvirkede til krigen!
se http://www.information.dk/458859
Vi ved ydermere, at en fortsættelse af vores livsstil med stadigt voksende materielt privatforbrug og kørsel efter al sandsynlighed vil gøre kloden enten til helvedet på jord eller ubeboelig for vores børn og senest vores børnebørn, som det nu yderligere fremgår af de seneste klimatal, hvor CO2 koncentrationen i atmosfæren nu er højere end de seneste 3-5 mio.år, ja der står mio.år, som det fremgår af Politiken 10.maj.
http://politiken.dk/klima/ECE1967239/co2-koncentrationen-i-atmosfaeren-slaar-rekord/
Og i Politiken 9.maj kunne man læse Corydons alter ego, CEPOS' såkaldte cheføkonom Mads Lundby Hansen nærmest hylde regeringens såkaldte vækstplan, som dog ifølge vores ekspert i stupide statements kun burde være første etape udi faldende (selskabs)skatter og sodavandsafgifter, med følgende stigende klimaødelæggende privatforbrug for Mads Lundby selv, hans alter ego Corydon og deres fælles klassekammerater i den højere middel- og overklasse, OG tilsvarende faldende klimatisk skånsomt offentligt forbrug samt privatforbruget hos underklassen.
Nyheden om klimaet blev bragt i Information 1.maj, http://www.information.dk/459195, men er allerede nu kun at finde i avisens arkiv, for længst overhalet af alenlange kedsommelige diskussioner om buh råb og bølleadfærd på netop 1.maj af avisens intellektuelle fortropper. Jo Pia Kjærsgård og DF's 10 årige dagsorden med fokus på tørklæder, knivlove og grænsebomme har sat sine umisforståelige spor, selvom verden er ved at bryde sammen om ørerne på os, her tæt på arbejdernes internationale kampdag!
Og 8.maj kunne samme avis meddele, at 'Internationale giganter vil på oliejagt i Nordsøen' - Og inden længe kan vi vel sejle til Nordpolen, og hvem ved måske finde noget mere olie der at få brændt af, så vi kan få lidt mere CO2 til vore efterkommere!  http://www.information.dk/telegram/459837
"Filosoffen Slavoj Zizek har påpeget: Vi diskuterer nogenlunde sagligt og ædrueligt, at vi er ved at bevæge os mod voldsom global opvarmning, økologisk nedsmeltning, omfattende forurening, gigantisk fødevareusikkerhed og udtømning af vitale naturressourcer. Men samtidig er vi ude af stand til overhovedet at forestille os et økonomisk system, der er bare en lille smule ændret i forhold til den globalt herskende neoliberale model. At være 'realpolitisk' vil med andre ord sige at formulere sig inden for en diskurs, der anerkender en økonomisk rationalitet, der synes uomgængelig, men som samtidig kan få fatale og irreversible konsekvenser." http://www.information.dk/459970. OG vi ved det godt, så heller ikke her er der den mindste undskyldning men kun fornægtelse og fortrængning!
Men som dengang i 30'erne, således også nu - tiltsat klimakatastrofe - med vores venner Koch, Corydon og CEPOS, hævdede 'idioterne', at det var 'nødvendighedens politik' og alle, der ikke forstod det, var lalleglade Keynesianske 'New deal' ignoranter, og først mere end 50 mio. døde senere 'indså' nogle af de tilbageværende nazier og/eller kollaboratører og det liberalistiske godtfolk af overlevelses og igen af karrieremæssige grunde, at de skam slet intet vidste hverken om ovne eller laden stå til liberalistisk økonomisk politik!
Nu var alle keynesianere OG demokrater eller sågar senere marxister, så længe det var opportunt og karrierefremmende - ikke vores ven Koch i nye sko!
Man skal jo som bekendt tro det bedste om sine medmennesker. Så jeg tror såmænd også vores venner Koch og Corydon HAR kæmpet imod det totale knæfald for den nyliberalistiske, klimaødelæggende grådigheds politik, så godt de kunne og evnede også på det personlige plan, men modstandskraften svandt i takt med pengene, magten og kammerateriet blandt kapital investorerne, og armen kom op til sidst sammen med - Dr. Strangelove alias CEPOS!
"Men sådaner det jo!" og "Der kommer en løsning i morgen!"
http://www.garps-verden.com/2011/10/advarsel-den-liberalistiske-ideologi-10.html
http://www.garps-verden.com/2008/01/nyfascisme.html
http://www.information.dk/458697 'Det har venstrefløjen bare ikke forstået endnu'
Synes godt om ·   · Følg ikke længere opslag · Del · for 10
Indsendt af Jørgen Garp kl. 08.58 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Marx, Neoliberalistisk økonomi, S, S-SF-R
mandag den 4. marts 2013
Den herskende klasses intensiverede klassekamp!
OK det fortjener en ny side i dagbogen, selvom det sådan set er en fortsættelse af sammenfatningen om den herskende klasse, hvortil som bekendt hører stort set hele slænget af politikere, der, sammen med klassekammeraterne fra den højere middelklasse, helt og holdent har solidariseret sig med den egentlige olie- og finanskapital, for at lade den almindelige befolkning betale for den krise, den samme herskende klasse har forårsaget, sammen med legioner af lakajer iført burgøjsernes såkaldte saglighed, for hvem det altid lykkes at pakke svineriet pænt ind og opstille tonsvis af økonomis-juridisk indpakkede argumenter mod, at der overhovedet gribes ind mod dem selv og deres klassekammerater.
Her først et sådant eksempel fra dagens Information, som avisens leder indirekte tager afstand fra, skal det retfærdigvis medgives: http://www.information.dk/453210
Jeg har selv kommenteret indlægget således: 'Ja de snakker og røven den går' er det mere folkelige udtryk for, at man helt er holdt op med at høre efter - hvor det næste som bekendt bliver 'luk røven' - fordi man ved, hvad der kommer af såkaldte argumenter eller rettere skinargumenter, fordi dem der, som Carsten Kock og Peter Birch Sørensen - nu med fine titler - fremfører disse såkaldte argumenter er ude i et helt andet ærinde, end de foregiver.
Her skal den neoliberalistiske økonomiske 'teori' og konkurrencestats modellen forsvares, iklædt et tilsyneladende klasseneutralt fagsprog, koste hvad det vil, fordi den er en fordel for den herskende klasse, dvs. foreningen af den højere middelklasse, som de herrer så åbenlyst selv tilhører, og den egentlige olie- og finansoverklasse, der styrer det her land samt i øvrigt det meste af den kapitalistiske verden.
Et tilsvarende 'forsvar' for øget ulighed i form af skattereform, som er så 'løgnagtigt', at man uden videre kan fastslå, at det udelukkende fremføres for at rage til sig selv og sine klassekammerater, kan ses i dagens Politiken, her med kommentarer: http://www.garps-verden.com/2013/03/sfs-endeligt-opdateret_4.html
I det hele taget er hele den såkaldte neoliberalistiske økonomiske teori og tankeform intet andet end kapitalens og overklassens forlorne sprog, hvor igennem de forsøger at gennemtvinge deres partikulære særinteresser, som den herskende klasses interesser udformet netop neutralt, for at de kan sættes igennem som hele samfundets tilsyneladende fælles interesser. Derfor er det, det første og det vigtigste, der skal ske, at demaskere dette, som det det er, den herskende klasses politiske ideologi fremført af klasses apologeter og lakajer, hvad enten det sker som økonomiske, sociale eller formelle politiske argumenter!
Nået så langt kan vi komme frem til den egentlige nyhed, at der minsandten i selve den radikalt/socialdemokratiske højborg Politiken i dag d.04/03-13 trykkes et ytringsfriheds-skabende indlæg af lektor Claus Elholm Andersen:
http://politiken.dk/debat/debatindlaeg/ECE1913286/de-rige-vil-have-mere-og-mere-og-forventer-andre-betaler-regningen/, med et billed af olie- og storkapitalens grådighed i form af en kaffedrikkende Mærsk-chef Nils Smedegaard Andersen nu med en billedtekst, som ikke bare er kryberi for manden, der står i spidsen for det politiker sanktionerede 'tyveri' af dansk undergrund og olie:
"KRÆVEMENTALITET. Mærskchefen Niles Smedegaard Andersen vil have de lavtlønnede længere ned i løn."
Artiklen, som hermed bestemt skal anbefales i, skal det gentages, rækken af den linde strøm af glimrende artikler i Information og Politiken, der i disse uger udgives, og som i sin sammenhæng understreger sammenrendet mellem den højere middelklasse med politikerne i spidsen og den egentlige overklasse i en moderne korruptions lignende sammensmeltning overalt i den kapitalistiske verden, og i særdeleshed også i DK.
Det særlige ved artiklen, som et lovende nybrud, er, at der nu åbenlyst snakkes om klassekamp og en intensiveret sådan omend, "Det er en omvendt klassekamp, hvor det ikke er arbejderne, der rejser sig mod kapitalisterne, som den marxistiske parole ellers lød i halvfjerdserne, men hvor det er de rigeste, der vil have mere og mere og forventer, at vi andre skal betale regningen."
Vi tager endnu et afsnit for at understrege den glædelige kendsgerning, at de verbale fløjlshandsker heldigvis er lagt til side: "At vi står over for en ny klassekamp er særlig ironisk i skyggen af finanskrisen, hvor det var os – de almindelige skatteborgere – der betalte regningen for bankerne og kapitalisternes ludomani.
Men selv om det var dem, der var tæt på at skubbe det meste af verdensøkonomien ud over afgrunden, er det dem, der i dag skovler ind som aldrig før – og samtidig har den frækhed at hævde, at vi andre tjener for meget og har det alt for godt."
http://www.garps-verden.com/2012/07/den-nye-herskende-klasse.html
Her er så endnu en glimrende artikel i Politiken 18/5-13 af Rune Engelbreth Larsen:
http://politiken.dk/debat/profiler/engelbreth/ECE1973952/legoisme-og-graadighed/
Hvortil skal bemærkes i strengen af kommentarer til artiklen:
'Højadelen og dens lakajer'!
Man kan være helt sikker på, når vor tids 'højadel' alias overklassens umådeholdne grådighed en sjælden gang kritiseres, står der straks en flok villige 'lakajer' lavere nede på samfundsstigen til rådighed, parat med den kendte kombination af servilt kryberi for magten, med beskyldninger om misundelse, 'så gør det selv' og andre fidele budskaber, samt sparken nedad - oftest som ondskabsfulde generaliseringer over 'Robert' eller 'Carina' typologier.
Hvorefter 'højadelen' fortsætter med krav om endnu lavere ydelser til vor tids 'hovbønder' a la en anden af de stinkende rige typer som Mærsk's Smedgaard.
http://politiken.dk/erhverv/ECE1875381/maersk-chef-lavtloennede-skal-laengere-ned-i-loen/
Hvis det ikke var for dette fidele optog kombineret med den højere middelklasse med politikerne i spidsen, ja så ville det være en relativ enkel sag at få stoppet det umådeholdne egocentriske svineri på samfundets vegne.
Indsendt af Jørgen Garp kl. 08.10 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Marx, Middelklassen, Neoliberalistisk økonomi
mandag den 21. januar 2013
Marx og det socialistiske samfund!
Opdateret med kommentar til Kronik i Politiken 19/01-2013:
http://politiken.dk/debat/kroniker/ECE1872757/venstrefloejens-krise-og-europaeiske-fremtid/?id=1ad51d0c-a678-4d62-be19-5007fac36254&v=c
Spændende kronik med fatal fejl!
Malte Frøslee Ibsen (MFI) mener, som mange før ham ('Moskvatro' Althusser m.fl.), at Marx utopiske/humane dimension må forkastes, medens den kapital kritiske stadig er brugbar, eller vice versa som hos vor hjemlige Villy Sørensen.
MFI's forkastelse skyldes, at "..der går en lige linje fra Marx' tro på centraliseret politisk magt og økonomisk planlægning til Sovjetunionens arbejdslejre (mv.)..".
MFI gør hermed de politiske ignoranter ansvarsfri (læs Lenin, men især Stalin og Mao), der omsatte Marx' sporadiske, ofte paralleliserende og mega generelle anvisninger på et andet socialt system i absurde, direkte, konkrete politiske konklusioner og handlinger - på et i øvrigt helt andet (feudalt) samfundssystem end det kapitalistiske - uden de helt nødvendige mellemregninger, og det var det, der førte til de katastrofale konsekvenser og ikke Marx' helt summariske betragtninger om et andet socialt system og vejen dertil!
Hvis man slæber denne fatale fejl med sig videre som MFI, ja så risikerer man med stor sandsynlighed, at den blot gentager sig!
MFI: "Jeg er ikke enig i jeres kritik af min Marx-læsning, omend det selvfølgelig heller ikke er centralt for Kronikens pointe - idéen er jo netop, at jeg benytter mig ekstremt selektivt af Marx' kapitalismekritik for at bidrage til en venstrefløjstænkining, der er mere samfundskritisk og mindre moraliserende."
Nu kan jeg kun tale for min egen kritik, men at tro MFI kan komme udenom med henvisning til korrekt Marx læsning eller ej, det er forsimplet og gør det først og fremmest bare let for ham selv.
Når jeg kritiserer den (vanvittige) påstand om en lige linje fra Marx til Gulag øhavet, så er det fordi, ud over at være ikke bare ved siden af skiven, men helt ved siden af den væg skiven hænger på, det er ekstremt farligt, som jeg skrev, fordi MFI (og trosfæller som Bent Jensen & Co.) så uhyre nemt risikerer at begå de samme fejl som - ikke Marx - men Stalin, Mao m.fl. begik i Marx's navn - ligesom den katolske kirke som bekendt begik uhyrligheder i Jesu og biblens navn, hvilket kun ja undskyld 'idioter' gør Jesus ansvarlig for (uden sammenligning i øvrigt!)
Helt konkret, MFI's begejstring for et Stor europæisk (centralistisk?) projekt - demokratisk osv. javel, men som bekendt er vejen til helvede brolagt med gode fortsætter - kan jeg sådan set helt abstrakt godt dele, men jeg tror simpelthen IKKE på, MFI og undertegnede kommer til slå følge til projektets realisering med MFI's overfladisk, moraliserende blindhed for det historiske (katastrofale) forløb omkring den såkaldt reelt eksisterende 'kommunisme' og dens perifere eller rettere helt overfladiske sammenhæng med såvel Marx' utopi/humanisme som hans kapitalisme kritik!
Det følgeskab tør jeg ikke indlede mig på, før MFI seriøst forstår problematikken og alvoren i sin overfladiske borgerlige smartness, for nissen flytter som bekendt med - også i politik!
se desuden: http://www.garps-verden.com/2012/10/sovjetstaten-kort-oversigt.html
(Inf. 17/06-2011): Problemet med at antage at Marx' kur var forkert og hans manual for et nyt socialt system ubrugelig (med indbyggede (?) katastrofale konsekvenser, som Göran Rosenberg antyder, og som alle i dag synes at være enige i! ), er at mandens kur og manual var yderst fragmentarisk, summarisk, bastant sammenfattende samt holdt på et mega generelt niveau, og derfor helt uanvendeligt til uformidlet konkret politisk anvendelse.
Marx selv hånede, til det arrogante, og havde kun foragt til overs for datidens økonomiske ignoranter, som han kaldte dem, for at træffe de abrupte og absurde konklusioner af de teoretiske modsætninger og huller, der var hos de store klassiske økonomer som Smith og Ricardo.
På samme måde kan man sige, at de politiske ignoranter (læs Lenin, men især Stalin og Mao) omsatte Marx' sporadiske, ofte paralleliserende og mega generelle anvisninger på et andet socialt system i absurde, direkte, konkrete politiske konklusioner og handlinger uden de helt nødvendige mellemregninger, og det var det, der førte til de katastrofale konsekvenser og ikke Marx' summariske betragtninger om et andet socialt system og vejen dertil!
I øvrigt svarer denne fremskrivning fra Marx til diverse forbrydelser udført i hans navn helt og fuldt til de 'idioter', der gør Wagner mere eller mindre ansvarlig for Hitlers forbrydelser eller Jesus for Den spanske inkvisition, eller mener at kunne trække en mere eller mindre lige linje fra disse til forbrydelserne udført årtier eller århundreder efter - uden sammenligning i øvrigt - OG Wagner må selvfølgelig selv stå til ansvar for sin infame antisemitisme og Marx for sine udskejelser!
Indsendt af Jørgen Garp kl. 01.00 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Marx, S, Venstrefløjen
onsdag den 24. oktober 2012
Sovjetstaten.
http://www.information.dk/314394?page=2#comment-683627
En alen lang debat fulgte i halen på denne artikel, som enhver ved selvsyn kan forvisse sig om, og som snart fortabte sig i en forholden sig til og diskussion om Sovjet, Lenin og Stalin, som ret hurtigt blev erobret af en debat, hvor den ene part forsvarede stort set alt ved Sovjet, Lenin og Stalin og den anden part forkastede det hele fra dag et som elitært, centralistisk, antidemokratisk, fordi "uden Lenins elitarisme og han og trotskys antidemokratiske sindelag - ville der ikke have været den samfundsmæssige situation - de strukturer - om du vil det - på plads - som muliggjorde Stalin." (altså en efter min opfattelse meget psykologiserende og individualistisk forklarings skematik).
I forbindelse med debatten, eller hvad man nu skal kalde hundeslagsmålet eller boksekampen fra hvert sit hjørne, lykkedes det mig så, som det ofte sker, når man blander sig i den slags, at blive skældt huden fuld af begge parter fra hvert sit diametralt modsatte men hundrede procent fastlåste og ensartede moralistiske standpunkt, som jeg ser det.
Jeg, som aldrig har været tiltrukket af sovjet eller kommunismen, har efter egen opfattelse såmænd intet hverken personligt eller ideologisk i klemme i forhold til det samfund, hvad de andre deltagere så åbenbart har, men er sådan set ret kold overfor dette, som jeg ser det, underudviklede feudalsamfunds vej til moderniteten og privat kapitalismen, over det vi i 70'erne sådan set ret præcist, syntes jeg, kaldte statskapitalisme.
På den anden side var Sovjet et eksperiment med en meget anderledes udvikling fra feudalisme til kapitalisme, som gør det historisk interessant samtidig med, at der var tale om en halv-europæisk stormagt og efter 2.verdenskrig den ene af verdens to såkaldte supermagter og part i Den kolde krig, med hvad deraf fulgte også i DK af politiske og såmænd også teoretiske mm diskussioner. Kort og godt en vigtig og spændende historisk analytisk og for min skyld gerne også politisk udfordring.
Nå, men debatten var som nævnt ikke særlig frugtbar, men fik mig alligevel til at genoptage nogle gamle overvejelser fra fortiden omkring Sovjetsamfundes karakteristik og udvikling, som her følger med et meget sammenkogt og summarisk bud efter en kort intro i debatten.
Jeg skal skynde mig at tilføje, at jeg heller ikke for dette bidrag modtog stående ovationer, men derimod en fortsat dængen til med moralske domme uden historisk substans, i hvert fald som jeg ser det:
Kunne vi ikke i stedet for bare ansatsvis forklare (eller falsificere) de tre hovedperioder i Sovjets historie, som jeg anførte ovenfor, så vi kunne komme frem til lidt samfunds analyse - og gerne en marxistisk en af slagsen - i stedet for moralske domme af varierende karakter og omfang?
Og så vi kan komme lidt videre end til at forklare stalinismen og dens samfunds struktur med, "Lenins elitarisme og han og trotskys antidemokratiske sindelag" (sic!), for meget kan man sige, men noget som helst med marxistisk historisk analyse har den slags individualistisk historieskrivning ikke at gøre - vel!
Her er et bud i kort form:
Rusland var i 1917 et tilbagestående halvfeudalt agrarsamfund for 90% vedkommende, med en lille ofte udenlandsk finansieret kapitalistisk sektor i og omkring de store byer.
Et tydeligt tegn på dette forhold var landets manglende evne til – ikke at kaste sig ud i en vanvittig krig – men overhovedet at føre denne på noget der blot mindede om Tyskland, Frankrig, England og USA's niveau..
Krigens fatale følger for Rusland var således hovedårsagen til, at den kapitalistiske sektors klasser sammen med bonde- og arbejdersoldaterne vendte sig mod zarismen, og blev hovedkræfterne i modstanden mod den zaristiske feudaladel og årsagen til februar revolutionens succes i modsætning til 1905 opstanden.
OG kadetters, 'socialdemokraters', socialrevolutionæres og mensjevikkers nederlag til bolsjevikkerne og den anden revolution (Oktoberrevolutionen) var, at disse ikke evnede at få afsluttet en krig, der var ved at smadre hele samfundet, dets struktur og befolkning. Den totalt mislykkede militære offensiv juli 1917 beseglede denne fallit og systemets endelige skæbne.
Fred, brød og jord var det ligeså enkle som livsvigtige slogan bag bolsjevikkernes sejr, som de var de eneste, der åbenbart kunne og frem for alt ville og evnede at levere dette, derfor gik Oktoberrevolutionen så ublodigt og let.
Omvendt indebar dette forløb, med bolsjevikkernes gennemførelse af etpartisystemet og diktaturet på ryggen af de socialrevolutionæres og mensjevikkernes politiske og organisatoriske uduelighed, også den efterfølgende borgerkrig med massiv udenlandsk militær og anden indblanding.
Dette medførte krigskommunismens kommandoøkonomi, som ikke lå så langt fra den måde der er almindelig under krigsforhold, som man skulle tro, og som det ofte påstås.
Efter afslutningen på borgerkrigen fra 1921 var landet i en langt, langt værre forfatning end ved fredsslutningen 1918.
Her gennemfører Lenin og bolsjevikkerne så den såkaldte NEP økonomiske politik, som i vid udstrækning hvilede på kapitalistiske principper og markedsøkonomi fra 1921-28 kombineret med etparti diktaturet. Lenin dør selv i 1924.
Fra 1924-1928 gennemfører Stalin et rendyrket politisk terror regimente og ændrer etpartisystemet til 'zaristisk' enevælde afsluttende med den første 5-års plan, og dermed den endelige gennemførelse af den sovjetiske kommando eller planøkonomi, herunder den brutale kollektivering af landbruget med nedslagtningen af kulak klassen sådan helt bogstaveligt! Det var efter min opfattelse den 3. russiske revolution.
Der går således IKKE nogen historisk lige eller nødvendig og uafvendelig vej fra Lenins etpartisystem eller -diktatur med NEP politik til Stalins terroristiske enevælde og centralistisk kommandoøkonomi.
At det er blevet moderne hos Bent Jensen, Henrik Gade Jensen og andre borgerlige at foretage denne politisk betingende retouchering af historien, i øvrigt i bedste Stalin stil, er jo ikke noget særlig godt argument for at foretage lignende historiske kortslutninger fra såkaldt marxistisk hold.
Man kan tilføje, at det Stalin gennemfører unødvendigt stupidt og brutalt er det, Marx historisk gennemgår, som forudsætningen for hans kapital analyse, den såkaldt oprindelige akkumulation (i England) med bøndernes løsrivelse fra jorden (som fæstebønder mv.) og vandring til byerne som lønarbejdere og tiggere mm., samt sideløbende en egentlig industriel revolution i 1930'erne.
Desuden kan man analysere og vurdere, hvordan tiden efter Stalin (partikongressen i 1956 mere præcis) skal opfattes, som en politisk tilbagevenden til etpartisystemet i ændret form eller (?) , og tilsvarende med økonomien og tiltagene til 'modernisering' i 60'erne og frem med svækkelse af den centralistiske kommandoøkonomi mm.
Det er imidlertid klart, at sovjet efter Stalin er et etpartidiktatur, men langt fra det monstrøse, enevældige terrorregime og -samfund som fra 1928-53, og dog alligevel meget forskelligt fra Lenin perioden 1917-24.
Her er tillige en anden kortslutning hos de nævnte borgerlige herrer, at de (også) nægter at periodisere Sovjetstaten, alt er Stalinisme I deres politiske optik, som derfor tilbageføres - til Lenin jo, jo - men såmænd helt, gæt engang, tilbage til Marx.
Det svarer helt og fuldt til de 'idioter', der gør Wagner mere eller mindre ansvarlig for Hitlers forbrydelser eller Jesus for Den spanske inkvisition, eller mener at kunne trække en mere eller mindre lige linje fra disse til forbrydelserne udført årtier eller århundreder efter - uden sammenligning i øvrigt!
27/9-14 se desuden http://www.information.dk/14346 af Curt Sørensen
(se desuden http://www.garps-verden.com/2013/03/endnu-en-historisk-tragedie.html
http://www.garps-verden.com/2001/03/den-kolde-krig.html
http://www.garps-verden.com/2011/06/marx-og-det-socialistiske-samfund.html )
Indsendt af Jørgen Garp kl. 09.24 Ingen kommentarer:
Send med mailBlog om dette!Del via TwitterDel via FacebookDel på Pinterest
Etiketter: Den kolde krig, Marx, Udenrigspolitik
Ældre indlæg Start
Abonner på: Indlæg (Atom)
Om mig
Jørgen Garp
Vis hele min profil
Etiketter
Balkan (9)
Den kolde krig (13)
Diverse (2)
EL (28)
EU (13)
FV 15/09-2011 (24)
Højreradikal idioti! (22)
Marx (12)
Middelklassen (28)
Muslimer (6)
Nazismen (12)
Neoliberalistisk økonomi (61)
Om at vælte en S ledet regering (14)
Palæstinaproblemet (9)
Politisk dagbog (2)
RV (21)
S (37)
S-SF-R (95)
SF (88)
SVO (5)
Udenrigspolitik (40)
Udlændingepolitik (28)
Venstrefløjen (73)
VKO (32)
Økonomisk politik (54)
Blog-arkiv
▼  2017 (12)
▼  oktober (1)
Politiker- og vælgerlede i DK!
►  juli (1)
►  juni (1)
►  maj (1)
►  marts (2)
►  februar (4)
►  januar (2)
►  2016 (21)
►  november (1)
►  oktober (1)
►  september (2)
►  juli (1)
►  juni (3)
►  maj (5)
►  april (2)
►  marts (2)
►  februar (1)
►  januar (3)
►  2015 (17)
►  december (5)
►  november (4)
►  oktober (2)
►  september (1)
►  august (1)
►  juli (1)
►  maj (1)
►  april (1)
►  februar (1)
►  2014 (19)
►  december (1)
►  november (2)
►  oktober (1)
►  september (1)
►  august (6)
►  maj (2)
►  marts (2)
►  februar (1)
►  januar (3)
►  2013 (27)
►  december (1)
►  november (1)
►  oktober (2)
►  september (2)
►  juni (1)
►  april (3)
►  marts (9)
►  februar (5)
►  januar (3)
►  2012 (85)
►  december (1)
►  november (3)
►  oktober (13)
►  september (1)
►  august (3)
►  juli (6)
►  juni (8)
►  maj (9)
►  april (15)
►  marts (17)
►  februar (7)
►  januar (2)
►  2011 (51)
►  december (5)
►  november (17)
►  oktober (12)
►  september (11)
►  august (2)
►  juli (1)
►  juni (1)
►  maj (2)
►  2010 (2)
►  oktober (1)
►  april (1)
►  2009 (6)
►  september (3)
►  marts (1)
►  januar (2)
►  2008 (10)
►  december (1)
►  november (1)
►  oktober (1)
►  august (1)
►  juli (1)
►  juni (1)
►  marts (1)
►  januar (3)
►  2007 (2)
►  februar (1)
►  januar (1)
►  2006 (3)
►  oktober (1)
►  august (1)
►  juli (1)
►  2003 (4)
►  april (1)
►  februar (1)
►  januar (2)
►  2002 (7)
►  december (2)
►  oktober (1)
►  marts (2)
►  februar (1)
►  januar (1)
►  2001 (5)
►  november (1)
►  marts (3)
►  januar (1)
►  2000 (1)
►  oktober (1)
►  1999 (2)
►  april (1)
►  marts (1)
►  1998 (1)
►  april (1)
►  1997 (1)
►  august (1)
►  1996 (1)
►  maj (1)
►  1995 (1)
►  august (1)
►  1993 (5)
►  august (2)
►  maj (2)
►  januar (1)
Faste læsere
Sider
Verden ifølge Garp
Simple tema. Temadesign af luoman. Leveret af Blogger.