14 Vigtige IPA-stile og udtryk – Holy Fridge
Sours, Gose, Spontan & Berliner Weisse
Frugt & Blomstervin
Spændende Flasker
CAN. COCKTAILS, CIDER & SODA
Sodavand & Mixer
BUNDLES & PAKKER
COCKTAIL & DRINKSPAKKER
SUPRISE BOX / SIG DET MED BAJERE
14 Vigtige IPA-stile og udtryk
Hvad drikker Tom? - Pastore bundle
Hjem / INSPIRATION / 14 Vigtige IPA-stile og udtryk
Okay, formålet er simpelt; vi vil prøve at give en simpel introduktion til nogle af de mange stile og udtryk, der findes inden for IPA'ens verden.
Lad os starte med en disclaimer: Intet ved ølbrygning er længere sikkert. Nye varianter af klassiske øltyper bliver opfundet og tweaket hele tiden. Hvad nogle ser som "reglen", ser andre som guidelines for potentielle nye metoder. Det er uforudsigeligt og nysgerrigt. Det er netop det, der gør øllets verden spændende.
Det er vigtigt at sige, at øl skal prøves og smages. Opbyg dine egne erfaringer og lad dig inspirere af de mange forskellige varianter og udtryk.
Vi begynder der, hvor det hele startede.
1. English IPA
Kalder alle old-schoolere! Den klassiske IPA fra England. Det var her det hele startede.
En maltet IPA, brygget med engelsk humle - f.eks. Challenger, Kent Golding og Pioneer. En øl med en flot, gylden farve, typisk med mere jordede noter og langt fra de nyere, mere saftige IPA'er.
Hvis du er til en mørkere og ofte lidt mere bitter IPA, hvor humlen træder frem på linje med maltsmagen, så er den engelske IPA noget for dig.
2. West Coast IPA
West Coast IPA'en. Tro mod den engelske IPA med humlen og bitterhed i fokus. Her bruges der amerikanske humlesorter - Citra, Chinook, Cascade blandt andre. Ofte kendt for høj bitterhed, mere citrus-agtige smagsprofiler og fremtrædende dufte
Hvis du ser dig selv som en ægte Humle-fan, vil du sandsynligvis være glad for West Coast'en. Det er ikke altid nemt at spore sig ind på den ved første øjekast, men lærer du bryggeriet eller humletyperne at kende, bliver det hurtigt let at identificere din nu potentielt nye favoritøl.
3. East Coast/New England IPA
East Coast og West Coast; det er ikke en bandekonflikt fra 90'erne, vi taler om, men to vidt forskellige IPA-typer. Her er fokus på East Coast IPA'en, hvor humlen generelt vil være mere afdæmpet end på den anden kyst. Bryggeren bringer oftest mere tropiske og bløde smagsnoter frem i øllen ved brug af forskellige gær- og humletyper.
Har du nogensinde fået en øl der smagte mere af saft end malt? Så er det muligvis en East Coast IPA, du har haft fingrene i.
New England IPA'en (NEIPA) læner sig meget op af East Coasten, men vil generelt være mere saftig og hazy med en mild bitter humleprofil. Den er oftest endnu saftigere end en klassisk East Coast. Lige til at nyde på terrassen en varm sommerdag.
Hvis du ikke er helt sikker på at en bitter, klassisk IPA er noget for dig, så er NEIPA'en et rigtigt godt sted at gå hen.
4. Double IPA (DIPA) / Triple IPA (TIPA)
Til alle humleelskere.
I takt med IPA-trendens opblomstring var det oplagt at lave en IPA med mere smæk på - mere humle, mere alkohol, mere smag! Double IPA'en ligger ofte på 8-10% og Triple IPA'en ofte over 10%. Man kan finde double og triple versioner af alle slags IPA'er.
Mange bryggere er vilde med de lidt stærkere IPA'er, da det giver dem mulighed for at få mere ud af deres bryg. Det er også tit i disse stilarter at de eksperimenterende IPA'er findes.
Øl der smager af multifrugtjuice? Det kunne f.eks. være en blød, East Coast DIPA. Savner du lidt mere intensitet og smag, så led efter DIPA og TIPA på din næste øl.
5. Session IPA
IPA'en har altid været kendt for at være relativt høj i procenterne. I hvert fald sammenlignet med en klassisk lagerøl eller en frisk pilsner. Vi har tidligere beskrevet DIPA'en og TIPA'ens opkomst. De er blevet symbolet på en eksperimenterende udvikling, der har taget procenterne og smagsintensitet højere og højere op. Øl med fart på. Session IPA'en er udviklingens modsvar.
En Session IPA er drikkevenlig øl under 5% der generelt ikke er så malttung som f.eks. en Pale Ale eller en American Pale Ale (APA). Det er ofte en tyndere øl, da det er svært at ramme den samme fyldighed som en IPA'er med højere abv. En rigtig letdrikkelig oplevelse.
6. Brut IPA
Øllets champagne. I vinens verden betyder Brut direkte oversat 'meget tør'. Denne meget tørre, meget sprøde og næsten vin-agtige IPA er skabt ved hjælp af et unikt enzym kaldet amyloglucosidase, der også kan bruges i brygningen af stouts.
Brut IPA'er har en tendens til at være meget lyse i farve og et generelt visuelt udtryk der kunne minde om et glas chardonnay eller champagne.
7. Milkshake IPA
Et populært spinoff af New England IPA, der fortjener en bemærkning, er Milkshake IPA'en. Til humleentusiaternes beklagelse vinder denne stilart tit i popularitet. Milkshake IPA'en er rettet mod de, der er glade for en let, cremet og smagfuld IPA, gerne uden for meget bitterhed og 'traditionel' ølsmag.
Det er typisk en mere fyldig øl, der kan være nærmest uigennemsigtig i glasset. Infusering af lactose, ikke-gærbart sukker og tilsætninger som ananas, vanilje, citrusfrugter eller lignende, kan give spændende og velsmagende øl. En sand vinder, hvis du skal introducere nye øldrikkere til IPA'ens verden.
8. Black IPA
IPA'ens sorte får - bogstaveligt talt.
Man kan nærmest få en chok når man hælder sin nyindkøbte Black IPA op i glasset. Den traditionelle gyldne farve er pludselig blevet sort som en stout. Øllen har tendens til at lande et sted mellem en West Coast IPA og en porter med en ristet maltkarakter og et medium til højt humle niveau.
9. Sour IPA
Sour IPA'en. Det det bedste fra to verdener. Sour-øllens syrlighed og IPA'ens humlefyldige karater.
Vi har tidligere talt om eksperimenterende øltyper; det her er klart en af dem. I takt med sour-øllets popularitet har bryggerierne bevæget sig ud i en sand fusionsøl.
Syrligheden overføres for det meste ved tilsætningen af lactobacillius; en mikroorganisme, der får øllen til at blive sur på en behagelig måde. På toppen af det tilsættes der også ofte frugt, lactose, vanilje eller andet for yderligere smag.
10. Belgian IPA
Belgien. Et kvalitetsstempel for mange ølelskere. Selvfølgelig er der også en belgisk IPA.
Den belgiske stil lægger sig ofte op ad nogle Amerikanske IPA'er, men med smagskarakterer tæt på de belgiske lager- og hvedeøl. Dette bliver opnået ved at bruge nogle af de samme grundingredienser inden tilsætningen af humle i bryggeprocessen og ved at bruge belgisk gær, der giver en sprød, tør finish.
De har tendens til at være lidt højere i abv end andre single-IPA typer. Man finder dem ofte tappet på flaske.
11. White IPA
Den hvide IPA er dybest set en sammenblanding af en amerikansk IPA og en belgisk Whitt beer.
Den blev født i et samarbejde mellem Boulevard Brewing og Deschutes. Ud af dette har en hel stilart udviklet sig og andre bryggerier har siden fulgt trop ved at brygge hvide IPA'er. De har tendens til at have et mellem til højt kulsyreniveau, høj bitterhed med en lavere humleprofil og har ofte noter af grapefrugt, appelsin, abrikos eller banan.
12. Fruited IPA
Som navnet antyder er en Fruited IPA en humle-øl med tilsætning af frugt. Dette er mere en kategori end en specifik IPA-stil.
Humlens bitterhed i en IPA afbalanceres af smag og tilsætning af frugter som grapefrugt, citron, abrikoser, ferskner eller enhver anden type frugt. Der bliver eksperimenteret med mange slags frugter, og det er altid spændende, hvad der kommer ud på den anden side.
13. Wet Hop IPA
Wet Hop IPA'er er per definition sæsonbestemte, fordi de skal bruge frisk, uforarbejdet humle lige fra humlestokken. Normalt høstes humlen i august eller september og bruges friskt i ølbrygningen.
Det er generelt en teknik, man ikke ser så tit, men det giver en distinkt humleintensitet til øllet. Den er i stand til at bevare lidt mere af deres uforarbejdede, ægte smag når den bruges friskt på denne måde. Disse øl har generelt tendens til at være mindre bitre og mere humlet.
14. Dry-Hopped IPA/ Double Dry-Hopped IPA
Bryggerierne er ikke blege for at reklamere med 'DDH IPA' på deres øl. Det leder ofte bare til mere forvirring end gavn. Dry-Hopped (DH) eller Double-Dry-Hopped (DDH), er ikke en IPA-stil, men en add-on på mange IPA'er da tørhumlings metoden bruges til at hæve smagen af ​​humle i øllet og give det endnu mere spark.
Ved tørhumling tilsættes humlen i øllets gæringsproces. Denne metode bringer normalt aromaer og ekstra græssede og urtede noter til øllet.
Denne proces er blevet populær og giver et behageligt ekstra lag af humle aromaer i IPA'en, mens de ikke sprænger ganen med bitterhed.