Save The Day - "My enemy's enemy is my friend, or something like that... arghh just forget it!" - Movellas
5. "My enemy's enemy is my friend, or something like that... arghh just forget it!"
I bussen på vej hjem sad jeg og tænkte på Legolas.... Hvordan han elskede livet, på hvordan han altid kom hen for at hilse, når man skulle hente en hest, og på hvordan han havde været så skræmt, da det lynede og tordende... Da det pludselig slog mig, skikkelsen i sadelrummet! Kunne det være morderne? Og hvordan kunne han eller hun være kommet ind?
Da jeg gik ud af bussen sammen med Olivia og Jesper følte jeg mig helt utilpas. Jeg gik ned af grusvejen, da jeg fik øje på noget velkendt mørkeblondt hår som jeg har set et eller andet sted før, men hvor? Da jeg kom tættere så jeg hvem det var og gispede.
Christoffer Brown kiggede spørgende på mig.
"Hej" sagde han selvsikkert.
"Hvad laver du her?", spurgte jeg ham og så mistænksom på ham.
"Som din bror nok har fortalt dig, skal jeg fortælle dig noget... Det handler om drabet...", sagde han og kiggede på mig som om han skulle have lov til at fortælle videre.
"Ja? Forsæt..." svarede jeg utålmodigt.
"Jo , inden jeg fortæller videre så vil jeg lige sig, at jeg har intet at gøre med drabet og jeg siger INTET, okay?" sagde han .
"Da jeg var til VM, så jeg en eller anden mærkelig fyr som hele tiden holdte øje din søster. Jeg så ikke fyrens ansigt, men han havde en sort hættetrøje, et par slidte jeans og et par beskidte gummisko. Han var noget ældre end din storebror, men kun et par centimeter højere. På et tidspunkt kørte han væk i en mørkeblå varevogn. Men inden han kørte væk snakkede han med en pige som jeg hellere ikke så ansigtet på, men hun var helt sikkert med i konkurrencen", fortalte Christoffer.
Jeg sagde ikke noget i nogle sekunder, så jeg kunne tænke tingene igennem.
"Jo det giver mening. , sagde Jesper for at han og Olivia også deltagede i samtalen.
"Okay..." , sagde jeg efter noget tid. "Men hvad skal vi så gøre?. Og hvorfor hjælper du os?"
"For det første vil jeg gerne hjælpe jer og selvom din søster og jeg konkurrerer, så syntes jeg at det personen har gjort mod jeres hest, er forfærdeligt!", svarede Christoffer.
"Når, men så bliver vi jo nød til at fange morderen!" sagde Jesper på en Indiana Jones måde.
"Men hvad skal vi så gøre ?", spurgte jeg igen, imens jeg kiggede på de andre.
Jeg blev helt forskrækket da Olivia begyndte at tale, jeg havde helt glemt at hun også var der.
"Jeg så en mand som ligner, for nogle dage siden i London, da jeg var ude og shoppe." sagde Olivia.
"Så må vi hellere se at komme ind til London" , sagde Christoffer.
"Vent ...vent ... vent ... Du skal ikke med" sagde jeg og pegede på Christoffer. De andre kiggede spørgende på mig.
"Christoffer har hjulpet os rigtig meget, så han kan også godt komme med" sagde Olivia blidt.
Jeg havde det som om alle et øjeblik var i mod mig, jeg kiggede spørgende på Olivia og så på Jesper. Men de mente pludselig det samme. "Okay, så lad os komme af sted" sagde jeg surt.