Oginga Odinga – Store norske leksikon
Jaramogi Oginga Ajuma Odinga
oktober 1911, Sakwa, Britisk Øst-Afrika (nå i Kenya)
20. januar 1994, Kisumu, Kenya
Oginga Odinga var en kenyansk politiker. Han var motstander av det britiske kolonistyret i Kenya. Etter selvstendigheten i 1964 var Odinga leder for opposisjonen mot president Jomo Kenyatta, og senere mot Kenyattas etterfølger Daniel arap Moi.
Odinga tilhørte luo-folket ved Viktoriasjøen vest i landet. Han var utdannet lærer og ble som politiker medlem av Legislative Council i 1957. I 1960 sluttet han seg til Kenya African National Union (KANU), og var dets viseformann til 1966. Videre var han innenriksminister i 1963–1964, og Kenyas første visepresident i 1964–1966 etter at landet ble republikk. Odinga kom i konflikt med president Jomo Kenyatta, forlot KANU, og dannet i 1966 opposisjonspartiet Kenya Peoples' Union (KPU), som stod for en mer radikal politikk enn regjeringspartiet KANU. KPU ble forbudt i 1969, og Odinga fengslet, men løslatt i 1971. Odinga gikk senere inn i KANU igjen etter forsoning med Kenyattas etterfølger, Daniel arap Moi, men ble satt i husarrest etter det mislykte kuppforsøket i 1982.
Under demokratiseringsprosessen i begynnelsen av 1990-årene var Odinga med på å starte opposisjonspartiet Forum for Restoration of Democracy (FORD). Han stilte opp i presidentvalget i 1992, men tapte blant annet fordi FORD ble splittet. Odinga skrev selvbiografien Not Yet Uhuru i 1967, hvor han antydet at Kenya ikke var blitt helt selvstendig ennå.
Han er far til Raila Odinga.
Vil du sitere denne artikkelen? Kopier denne teksten og lim den inn i litteraturlisten din: Eriksen, Tore Linné; Tostensen, Arne: Oginga Odinga i Store norske leksikon på snl.no. Hentet fra http://snl.no/Oginga_Odinga