Hva er dette for et mas? - VG
Antall kommentarer på artikkelen 11.11.2013 10:45 - oppdatert 11.11.2013 11:10
Debatt Demokrati og menneskerettigheter står i fare når vår nye regjering er i ferd med å gi reservasjonsrett til fastlegene. Det er min djerve påstand at kampen om reservasjonsrett egentlig er anti-abortkamp.
Av Heidi Thornhill, assisterende klinikkoverlege Haukeland Universitetssykehus.
FORFATTER: Heidi Tornhill.
Allmennleger har aldri hatt reservasjonsrett. Det er en utbredt misforståelse at de hadde det før, ikke har det lenger, og nå bare ønsker tilbake en tapt rettighet. De har aldri hatt reservasjonsrett.
Vi har reservasjonsrett i Norge, for sykehuspersonell. Reservasjonsretten er begrenset til selve den provoserte aborten. De som har reservert seg har ikke ellers anledning til å unngå disse pasientene.
De må som andre ansatte gjøre de nødvendige undersøkelser, ta blodprøver, følge til toalettet, gi smertestillende, og tørke tårer, vaske rommet. Og ta de vanskelige samtalene.
De må også ta seg av eventuelle komplikasjoner. I sykehus får ingen lov til å unndra seg kontakt med denne pasientgruppen. Men de har anledning til å reservere seg mot selve aborten. Det er det dyp respekt for. Slik må det fortsette å være.
Det fastlegene nå ber om er en reservasjonsrett som langt overgår noe som finnes i sykehus, der aborten foregår.
De ber om å få toe sine hender med statlig godkjenning.
De ber om aksept for at de skal slippe engang å tenke på problemstillingen uønsket svangerskap, men å få stikke hodet i sanden, og la naboen ta jobben. De sier de ikke ønsker å delta i beslutninger som handler om liv og død. Men de er da leger? Leger driver med liv og død hver dag.
Fastlegen har en veldig liten rolle i forbindelse med abort. Han skal sammen med kvinnen skrive under et dokument som kalles «begjæring om svangerskapsavbrudd.» På den står det ikke «jeg dømmer dette fosteret til døden», slik den store offentligheten synes å tro for tiden, men at legen har gitt kvinnen nødvendig informasjon.
Fastlegene henviser egentlig ikke. En begjæring betyr at kvinnen bestemmer selv, ikke at legen trenger å være enig i hennes beslutning, eller å være informert om hvorfor.
Legen skal ikke anbefale abort. Det er kvinnen selv som bestemmer! Det skiller en begjæring fra en henvisning for andre tilstander. Kvinnen kan for øvrig ta kontakt med sykehuset selv.
Hvorfor bør fastlegene da være et mellomledd mellom kvinnen og sykehuset?
Fastlegeordningen er holistisk. Tanken er at legen kjenner akkurat oss, og kan hjelpe oss best. Det er totalt uakseptabelt at en kvinne i en livskrise som en uønsket graviditet er, skal kastes ut av kontoret av hensyn til legen. Det hjelper ikke at det gjøres pent, med et skilt på gangen. Vi trenger fastlegene. Uten dem kan beslutningen om abort gå for fort.
Ingen synes svangerskapsavbrudd er lett. Ingen. Ikke pasientene, ikke legene, ikke politikerne. Ikke jeg. Jeg er overlege i en av de største gynekologiske avdelingene i Norge.
Jeg har utført aborter i årevis, men har aldri møtt en kvinne som har tatt lett på det.
Jeg gjør meg ingen illusjoner om hva en abort er; det er klart at det er å avslutte et spirende liv. Men jeg undersøker alltid om hun er sikker i sin beslutning. Det er viktig for meg. Hun bestemmer, ikke jeg. Jeg gjør jobben, fordi jeg vet at alternativet er mye verre.
For to generasjoner tilbake døde kvinner i Norge på grunn av illegale aborter, og mange ble ødelagt for livet.
Det finnes ingen gode alternativer til selvbestemt, legal og tilgjengelig abort. Det er en del av den reproduktive omsorgen et moderne helsevesen skal gi. Det er man enige om, på alle nivå, helt til WHO.
Noen argumenterer for et liberalistisk syn på saken, at leger skal få leve og arbeide i samvittighetsfrihet.
Kan dette argumentet være valid? Abortloven er en av de mest liberalistiske vi har: kvinnen bestemmer selv. Ingen leger er tvunget til å være fastleger. Medisinere velger på toppen av næringspyramiden. Ingen av oss må være fastleger. Bevare meg vel. Fastlegen er ikke den svake part her. Det er virkelig det reneste vrøvl.
Så hva handler dette om egentlig? Handler dette om leger med samvittighetskvaler? Det er min djerve påstand at kampen om reservasjonsrett egentlig er anti-abortkamp.
Jeg har ringt sikkerhetsavdelingen når abortdemonstranter har kommet inn i vår gynekologiske poliklinikk.
De setter seg på gangen blant pasientene, og venter til en lege stikker hodet ut av døren for å rope inn neste pasient.
De kontakter legen, og ber ham om å reservere seg! Jeg har også sett demonstranter på gaten med det samme argumentet. På bannerne deres står det: «Leger: reserver dere!»
Dette er ikke folk som er redd for samvittigheten til legene. Dette er folk som er mot abortloven, mot abort i noen form.
Dette er god gammeldags fundamentalisme, slik man ser det i USA og mange andre steder i verden. Ingenting annet.
Hvor er disse i debatten nå? Ingen steder selvfølgelig. De sitter musestille i båten og gleder seg over at så mange andre løper deres ærend. Det er min klare oppfatning at argumentasjonen om reservasjonsrett til andre enn sykehuspersonell er en langvarig strategi. Det er sånn disse folkene jobber. I noen land har de kommet langt.
Uthuling av loven
Ærendet deres er en uthuling av loven. Ærendet er ikke samvittigheten til fastlegene. Det er grenseløst naivt å tro det. Virkemidlet er reservasjonsrett for allmennleger, målet er å begrense adgangen til abort.
Det er bare i KrF at det finnes mengder av abortmotstandere.
Under dannelsen av den blåblå regjeringen fikk KrF inn dette temaet; Høyre og Frp skal sørge for reservasjonsrett til fastlegene, mot støtte i andre saker.
Denne viktige menneskerettighetssaken er altså behandlet som en pølse i slaktetiden på et hotell i Oslo.
Ikke på Stortinget. På det aller mest udemokratiske vis. En sak så å si ingen er enige i, blir akseptert. Har det rablet for våre folkevalgte? Etterpå bagatelliserer man betydningen. Det kan vel ikke være en så stor sak vel? Hvorfor kan ikke de stakkars legene få lov til å reservere seg?
Skammelig Høyre
Høyre vil bruke partipisken på denne saken, for ellers er plattformen i fare. Slik løper den nye regjeringen vår ærendet for ekstremister. Slik sjanghaies Stortinget. Slik uthules abortloven. Slik forbigås et massivt flertall i folket. Det er totalt uakseptabelt.
Høyre burde bøye seg i skam. Når vi vet hva som var publisert på partiets egne nettsider om reservasjonsrett før valget så er deres kuvending mer enn forbausende.
Men høyrefolk, ikke la dere piske, men reis dere, og arbeid mot dette skamløse kompromisset. Ha nå litt ryggrad!
I et sivilisert samfunn må vi ha systemer for å ta oss av denne problemstillingen. I samfunn uten god abortlovgivning er det ikke færre aborter. Men mange flere kvinner dør eller skades av illegale aborter. Dette er godt dokumentert av høykvalifiserte forskere. Ingen fostre reddes av at en lege peker på kontoret til naboen.
Det er i orden å være mot abortloven. Det er i orden å demonstrere mot loven på gater og torg. Det er også i orden å ikke greie å forholde seg til abortsøkende kvinner. Da må man velge jobb ut fra det. La debatten gå; det er helt fint!
Men leger skal aldri demonstrere mot sine pasienter i legekontorene. Og alle abortdemonstranter skal resolutt kastes ut av sykehuskorridorene.
Jeg går på jobben hver dag for å spare mødreliv, ikke for å spare samvittigheten til unnvikende allmennleger.