Museum of London Docklands sagde, at statuen af den fremtrædende britiske slavehandler, der ejede to sukkerplantager og 526 slaver i Jamaica, havde ”stået på en ubehagelig måde udenfor museet i lang tid”.
«Museum of London anerkender, at monumentet er en del af den igangværende problematiske hvidvask af historien, der ser bort fra smerten hos dem, der stadig kæmper med følgerne af de forbrydelser, Milligan begik mod menneskeheden,» tilføjede de.
Bydelen Tower Hamlets har været involveret i nedrivningen. 55 procent af bydelens 254.000 indbyggere er ikke-hvide (2011). I 2017 blev folketallet beregnet til 308.000.
Vandvejs- og bygningsbeskyttelsesmyndigheden ”The Canal and River Trust” sagde, at de havde samarbejdet med ”London Borough of Tower Hamlets” og museet og kolleger i erhvervsområdet ”Canary Wharf” for at få monumentet fjernet.
Og mens Milligan-statuen blev sænket ned fra sin sokkel, samlede tusinder sig i Oxford udenfor et kollegie, for at kræve en ny skalp: fjernelsen af en statue af imperialisten Cecil Rhodes.
Når man går gennom gaderne i vor tids Oslo, mindes man, at dette er en by, hvor nulevende mennesker kan erindre, hvordan jøder blev anholdt og afskibet til dødslejre, men deres naboer blev siddende stille og roligt i deres køkkener og spiste kjøttkaker og kogte kartofler. Europæere undertrykker stadig i høj grad deres skyldfølelse over Holocaust og over deres vedvarende, irrationelle jødehad. Og der kan ikke være nogen tvil om at, at dette er betydningsfulde faktorer i Europas igangværende selvdestruktion.
Sitat: Europæernes problem er, at de er opfostret til at værdsætte sikkerhed, så de med velfærdsstaten helt har glemt hvad frihed betyder. Og Bawer slutter med et citat af Benjamin Franklin: »De, der er rede til at opgive fundamentale frihedsrettigheder for at købe sig en smule midlertidig sikkerhed, har hverken gjort sig fortjent til frihed eller sikkerhed.«