For Charlotte er det lykken at være hjemme hos børnene - Hjemmet DK
Påsken nærmer sig med hastige skridt! Her får du fire opskrifter på nemme påskelækkerier.
Find opskrifterne på de nemme påskelækkerier her » Brevkassen: Skriv til Vibeke
Små søskende får lov til at komme med i fredagsklubben. Men det er Laura (th.) og de andre lidt større børn, det drejer sig om her.
For Charlotte er det lykken at være hjemme hos børnene
Omgivelserne gjorde store øjne, da Charlotte Krunufjall Niemann fortalte, at hun ville gå hjemme hos sine børn – så store, at hun overvejede en ekstra gang, om hun havde nok at tilbyde datteren Laura. Men så opdagede Charlotte, at hun slet ikke var alene.
Treårige Laura er sammen med et par legekammerater travlt optaget af at kravle gennem en tunnel af plastic. På et tæppe ved siden af tumler nogle mindre børn, og i døren er en mor ved at hjælpe endnu et par børn af med huer og yverdragter. Det er fredag formiddag i sognegården ved Lyngby Kirke, og der bliver hurtigt fyldt med legende børn og mødre, der snakker på kryds og tværs. Syv mødre og enkelt far er samlet i dag, og de har det til fælles, at de har valgt at passe deres børn hjemme. – Men ligesom børn, der går i institution, har også vores børn brug for legekammerater. Derfor har vi startet denne klub, fortæller Lauras mor, Charlotte Krunufjall Niemann. Så er alle kommet, og det er tid til den navnesang, de altid begynder med. Herefter går de i gang med dagens aktivitet, som mødrene skiftes til at arrangere. Denne dag skal de lege med perleplader, og der går ikke længe, før børnene koncentrerer sig om at lave fine mønstre.
Charlotte og Philipp glæder sig over, at Laura har fået det rigtig godt, efter hun er kommet ud af institutionen. Da Charlotte blev mor i 2010, havde hun ikke tænkt på, at man kunne gå hjemme med sit barn. Så hun og hendes mand, Philipp Niemann, fik Laura skrevet op til en vuggestueplads. – Det var jo sådan, man gjorde. Vi tænkte ikke over, at det kunne være anderledes, siger 33-årige Charlotte. Men glad var Charlotte ikke, da hun afleverede sin 10 måneder gamle datter i institutionen. Det var Laura bestemt heller ikke. Hun græd hjerteskærende. – Det var skrækkeligt, og en dag brød jeg grædende sammen og ringede til min storesøster. "Det går over. Hun skal nok blive kørt ind", sagde både min søster og mine veninder. Det gik også over – forstået på den måde, at Laura holdt op med at græde. – I stedet sad hun trist og kiggede ned i gulvet, når vi gik, siger Charlotte, der begyndte på sit arbejde som sygeplejerske. Philipp passede også sit arbejde som produktionsingeniør produktionsingeniør, og Laura var altid glad, når de hentede hende, så for en tid accepterede parret, at sådan måtte det være."Er du sikker?"Da Charlotte i 2012 blev gravid igen, slog det hende, at Laura ikke behøvede at gå i vuggestue, mens hun holdt barsel. – Det var en stor beslutning at tage Laura ud af vuggestuen. Jeg var lidt nervøs: Kunne jeg finde ud af at gå herhjemme med mit barn?Havde jeg nok at tilbyde hende? Ville hun udvikle sig normalt? Bedre blev det ikke, når Charlotte fortalte det til sine omgivelser. – Alle gjorde store øjne: "Er du sikker?" "Det kunne jeg godt nok ikke tænke mig", lød kommentarerne. Reaktionerne fik mig til at overveje, om jeg var helt galt på den. "Men jeg skal vise dem, at det godt kan lade sig gøre", besluttede jeg. Det er hyggeligt, at far vil være med til at lege cirkus, når han kommer fra arbejde. Selv siger Laura ikke så meget. Da Hjemmet er på besøg i lejligheden i Herlev, er hun optaget af at bygge piratskibe sammen med Philipp, der lige er kommet fra arbejde. Han har bakket Charlotte 100 procent op i ønsket om at gå hjemme hos Laura og lillebror Thor på nu et år. – Da jeg voksede op i Tyskland, blev jeg hjemmepasset, til jeg var tre år. Jeg tror, det er bedst for små børn at blive hjemme, hvor de får mere omsorg, siger 31-årige Philipp. Når Charlotte tænker tilbage på Lauras 11 måneder i vuggestuen, undrer dethende, at hun og Philipp ikke tidligere tænkte på, at de kunne melde hende ud. – Man kan sige, at der gik et lys op for mig, da jeg gik på barsel med Thor, siger hun.En ny verdenDer åbnede sig samtidig en ny verden for Charlotte. For Laura skulle jo have nogen at lege med, og Charlotte havde selv brug for voksenkontakt i dagtimerne. Ved at søge på nettet kom hun i kontakt med en anden hjemmegående mor, der introducerede hende for et helt netværk af mødre i Københavnsområdet, der passer deres børn hjemme. – I netværket mødte jeg for første gang kvinder, der har truffet det samme valg som mig, og som bekræftede mig i, at jeg gjorde det rigtige. Med ét blev mit netværk kæmpestort. Jeg lærte så mange mennesker at kende, som jeg aldrig ville have mødt, hvis jeg var blevet på arbejdsmarkedet. Det var fantastisk. Charlotte forklarer, at de i dag er 130 hjemmemødre, der holder kontakt med hinanden over Facebook, og som mødes på kryds og tværs til forskellige aktiviteter hver eneste dag. – "Der er leg hos os i morgen. Kom til kaffe og boller". "Vi tager på legeplads. Kom og vær med". Der er altid et sted, man kan tage hen, eller nogle, der kommer hjem til os, siger Charlotte. Thor er blevet hjemmepasset hele sit liv. Derudover er der faste aktiviteter. Om tirsdagen er de en gruppe, der mødes på Gladsaxe Bibliotek. Og så er der fredagsgruppen på p.t. 10 mødre med børn, der holder til i sognegården ved Lyngby Kirke. Charlotte smiler stort, mens hun fortæller om alt det nye, der er sket, siden hun blev hjemmegående. Også Laura nyder familiens nye livsform. – Hun er så glad, og hun har fået mange venner fra netværket, siger Charlotte, der ikke har planlagt, hvorlænge hun vil blive hjemme hos børnene. – I hvert fald til Thor er tre år. Hun forklarer, at økonomisk lever familien af Philipps løn, og det går fint. De har ingen gæld og holder udgifterne nede ved f.eks. at bo til leje. – En dag vender jeg stærkt tilbage som sygeplejerske. Fremtiden må vise, hvornår det bliver. Jeg skal være hjemme et stykke tid endnu. Jeg trives med det, børnene trives med det, og det føles rigtigt, når Charlotte at fortælle, inden Laura rykker i hende. Mor skal se det fine perlemønster, hun har lavet. Læs evt. mere på hjemmeunger.dk samt i bogen "Er der nogen hjemme – en antologi om hjemmepasning" skrevet af Janni Iben Stevn Hansen og Elisabeth Brandt Serner.
Gitte fødte i et vejsving
Nyt fra Hjemmet Det går tjept, når 33-årige Gitte Helding fra Haagerup bringer børn til verden. To ud af tre gange har hun selv taget imod dem et sted på vejen mod fødeafdelingen. Senest nytårsaftensdag, da lille Vigga blev født i et vejsving på det mørke Midtfyn.