Det finns tillfällen då jag inte vet vad jag ska göra med mig själv. Jag känner mig otrolig med världen, irriterad av folket i den, i en funk om mig själv och vad jag uppnår eller, snarare, inte uppnår, överväldigad av livets hinder och komplikationer. Lycka verkar som ett helt elusivt tillstånd att vara.
Vid sådana tillfällen vet mina vänner precis vad jag borde göra. "När är sista gången du har varit på vandring?" Frågar de försiktigt, och det är dags för ett huvudslag. Det är förstås det svaret. Jag kanske inte känner mig som att dra på min vandringsskor mitt humör är mer i linje med att ligga på soffan och strömmande Breaking Bad för miljardtiden. Men vad jag behöver är spåret.
Att säga att jag återvänder i ett bättre humör skulle vara fördömande natur med svagt beröm. Jag är helt återställd, optimistisk, energiserad, nästan euforisk. Jag sover tyst den natten.
Under lång tid kände vandring som min personliga mentala elixir, ett magiskt förhållande mellan mig och naturen. Sanningen är att jag upplevde fenomen som är välkända för vetenskapen. Vandring är en nästan perfekt kombination av element som är kända för att slappna av, höja vår alertness, höja vår självkänsla och förbereda oss fysiskt för sann vila efteråt. Det exponerar oss för solljus, utomhus, färgen grön, ljudet av vatten, fysisk aktivitet, social interaktion. Alla dessa har visats i forskning för att få positiva effekter på vårt mentala välbefinnande.
Jag kan inte meditera för skit. Sitter så länge, uppmärksamma mitt andetag eller ett imaginärt vitt ljus, chafes min naturliga otålighet. Däremot tar vandring mig lätt till det eftertraktade tillståndet att vara "just nu". Vandrare uppmärksammar var de är och vad som händer. De måste, för att undvika hinder längs spåret, liksom sådana irritationer som gift ek och murgröna. Samtidigt är spåret en multisensorisk upplevelse som uppmanar oss att observera vildblommor, luktar aromatiska växter och höra fågelskall och röra av små djur i borsten.
Dessa utflykter blev så starka krav på återvändande till sanitet som jag tränade för att bli certifierad naturalist för min regions vildmarkspark och skrev en vandringsbok. De flesta går inte så långt, men det är en ovanlig nybörjare som inte upptäcker spårets återställande befogenheter.
Det är inte att säga att vandring kan bota allvarlig psykisk sjukdom. Men forskning visar att det är ett användbart komplement till andra behandlingar för allvarliga känslomässiga förhållanden. För mild till måttlig stress och depression har naturvandringar gång på gång visat sig öka humör och förvisa stress.
Vetenskap säger att det är både promenaden och den natur som gör kraftfull medicin tillsammans.
Trots hur billig, hjälpsam och lätt vandring är kan tillgången till naturen vara ojämn och rättvist svår.
Det finns gott om bevis till förmån för motion, vilket förbättrar humör och minskar ångest, frigör endorfiner och ökar serotoninhalterna. Men en 2016-studie i tidskriften mental hälsa och fysisk aktivitet fann specifikt att anfall av utomhus träning var signifikant bättre på att lyfta humöret hos personer med mild till måttlig depression än inomhusaktivitet. Tidigare studier hittade det så kallade "Grön träning"-Och de menade inte golfbanor-upphöjt självkänsla, särskilt bland dem med psykisk sjukdom.
Exponering för solljus ensamt förbättrar kognitiv funktion, enligt en 2009-studie i tidskriften Environmental Health. För den delen har utomhusövning visat sig leda till mer kraftfulla träningspass; människor går snabbare och längre men uppfattar deras träning så lättare.
Andra aspekter av naturen har en lugnande snarare än stimulerande effekt; studier har funnit att färg grön och blå - nyanserna som utgör mest naturlandskap - är avkopplande, liksom ljudet av att flyta vatten.
Trots hur billig, hjälpsam och lätt vandring är kan tillgången till naturen vara ojämn och rättvist svår. Människor som bor i täta stadsområden är vanligtvis längre från backcountry och kanske inte har bilar att komma dit. Låginkomstkvarteren är mindre benägna att ha parker av något slag. Det här är ofta platser där svarta och latinska samhällen finns, så de är särskilt drabbade. En 2011 rapport av National Park Service fann att icke-spanskt vita var högst sannolikt att besöka parkerna, medan "afroamerikaner och spansktalande amerikaner besökte till lägsta priser".
Med rimlig omsorg är en promenad i naturen mycket mer sannolikt att hjälpa oss än att skada.
Olika grupper klipper bort vid hinder. Outdoor Afro underlättar utomhusåtkomst i Black community. I Orange County, Kalifornien, Irvine Ranch Natural Landmärken, som ger gratis guidade vandringar på bevarande land, har börjat erbjuda några av dem i Spanish. Latino Outdoors är ett ideellt företag för att ge naturupplevelser för det samhället, och Disabled Sports USA hjälper människor med fysiska utmaningar att komma ut på spåret. Ett ökande antal parker erbjuder rullstolsåtgängliga spår. Och för alla som saknar en grupp att gå med, innehåller många vildmarksparker docentledda turer för att ge dig en säker introduktion till baklandet.
Medan de inte är lika meditativa som en solo promenad i skogen, tar dessa typer av program en annan aspekt av mentalvården. Grupputflykter övervinnar motvilja mot att dra sig i okända backcountry och verkar öka de positiva effekterna av naturvandringar.
En 2012 studera fann att sådana erfarenheter även skulle kunna hjälpa människor med självmordstankar. "En gruppupplevelse av regelbunden övervakad bergvandring, organiserad som tilläggsbehandling till vanlig vård, är förknippad med en förbättring av hopplöshet, depression och självmordstanker hos patienter som lider av suicidrisk på hög nivå", avslutade författarna i deras papper.
Men uthållighet klättrar över branta backar behövs inte för att skörda de sociala och känslomässiga sidorna av att samla med andra på spåret. Enligt en 2014-studie i tidskriften Ecopsychology var gruppvandringar i naturen kopplade till signifikant lägre depression och stress samt en ökad känsla av psykiskt välbefinnande.
Naturligtvis kan någon form av motion tas till ohälsosamma extremiteter. Att ta på sig fysiska utmaningar i vildmarken utan den rätta kunskapen, utrustningen eller graden av träning kan vara rent farligt. Vandring ensam eller gå av spår får ofta människor till livshotande situationer. Men jag har gått regelbundet för 20 år utan att någonsin hända. Studierna verkar avgörande: Med rimlig omsorg är en promenad i naturen mycket mer sannolikt att hjälpa oss än att skada.
Jag skulle ändå vara på spåret. Men det är bra att veta att vetenskapen ligger på min sida.
Karin Klein skrev den här artikeln för JA! Tidskrift. Karin är en journalist med lång tid som har arbetat på Los Angeles Times i 29-år, som omfattar hälsa, miljö, utbildning och andra ämnen. Hon är också en certifierad naturalist med OC Parks och American Cetacean Society som författade boken "50 Hikes in Orange County", nu i sin andra utgåva.
Du är här: Hem > Personlig > Andlighet & Mindfulness > Om meditation inte är din sak, prova en promenad i skogen