Reservatnetværk for trækkende vandfugle - PDF
Download "Reservatnetværk for trækkende vandfugle"
1 Danmarks Miljøundersøgelser Miljøministeriet Reservatnetværk for trækkende vandfugle En gennemgang af udvalgte arters antal og fordeling i Danmark Faglig rapport fra DMU, nr
3 Danmarks Miljøundersøgelser Miljøministeriet Reservatnetværk for trækkende vandfugle En gennemgang af udvalgte arters antal og fordeling i Danmark Faglig rapport fra DMU, nr Preben Clausen Ebbe Bøgebjerg Jens Peder Hounisen Hans Erik Jørgensen Ib Krag Petersen
4 Datablad Titel: Reservatnetværk for trækkende vandfugle Undertitel: En gennemgang af udvalgte arters antal og fordeling i Danmark Forfattere: Afdeling: Preben Clausen, Ebbe Bøgebjerg, Jens Peder Hounisen, Hans Erik Jørgensen & Ib Krag Petersen Afdeling for Vildtbiologi og Biodiversitet Serietitel og nummer: Faglig rapport fra DMU nr. 49 Udgiver: URL: Danmarks Miljøundersøgelser Miljøministeriet Udgivelsestidspunkt: Marts 24 Redaktionen afsluttet: Marts 24 Redaktion: Faglig kommentering: Finansiel støtte: Bedes citeret: Karsten Laursen Thomas Bregnballe (DMU) og Henrik Lykke Sørensen (Skov og Naturstyrelsen) Delvist finansieret af Skov og Naturstyrelsen. Clausen, P., Bøgebjerg, E., Hounisen, J.P., Jørgensen, H.E. & Petersen, I.K. 24: Reservatnetværk for trækkende vandfugle. En gennemgang af udvalgte arters antal og fordeling i Danmark Danmarks Miljøundersøgelser. 144 s. Faglig rapport fra DMU nr. 49. Gengivelse tilladt med tydelig kildeangivelse. Sammenfatning: Emneord: Rapporten beskriver 25 udvalgte vandfuglearters respons på en fordobling af arealet af reservater i årene Reservaterne blev oprettet for at beskytte fuglene mod menneskelige forstyrrelser forårsaget af jagt og andre rekreative aktiviteter. Alle arter af svømmeænder, enkelte arter af jagtbare gæs, og muligvis stor regnspove har reageret positivt på oprettelsen af nye reservater. Skarv, svaner, kanadagås, fredede arter af gæs, gravand, mindre dykænder, blishøne, hjejle, vibe og almindelig ryle har ikke udvist respons på de nye reservater. Resultaterne er i overensstemmelse med forventningerne til fugles respons på de nye reservater. Fordoblingen af arealet hvor vandfuglejagt ikke længere må udøves har ikke ført til en mærkbar forandring i jægernes udbytte af svømmeænder og gæs. Danmark har med udvidelsen af reservatnetværket fået flere nye reservater, der har international betydning for en eller flere fuglearter. De nye reservater blev alle oprettet indenfor EFfuglebeskyttelsesområderne og udgør et vægtigt bidrag til Danmarks forvaltning af disse. Reservaterne bidrager derudover til at jagten der udøves i Danmark er bæredygtig. reservater, svaner, gæs, svømmeænder, dykænder, vadefugle, EFfuglebeskyttelsesområder Layout: Hanne Kjellerup Hansen Tegninger/fotos: Grafisk værksted, Silkeborg Korrektur: ElseMarie Nielsen ISBN: ISSN (trykt): 95815X ISSN (elektronisk): 1648 Papir kvalitet: Cyclus Print Tryk: Schultz Grafisk Miljøcertificeret (ISO 141) og kvalitetscertificeret (ISO 92) Sideantal: 144 Oplag: 11 Pris: kr. 15, (inkl. 25% moms, ekskl. forsendelse) Supplerende oplysninger: Datagrundlaget for rapporten findes kun som PDFfil på DMU s hjemmeside Internetversion: Rapporten kan også findes som PDFfil på DMU s hjemmeside Købes hos: Miljøministeriet Frontlinien Rentemestervej 8 24 København NV Tlf.:
5 Indhold Sammenfatning 5 1 Indledning Baggrunden for udvidelsen af det danske reservatnetværk Forventninger til fuglenes respons på udvidelsen af reservatnetværket Formål Artsudvalg behandlet i rapporten 15 2 Status for oprettelse og udvidelse af reservater 17 3 Metoder Optællinger af vandfugle i nye og gamle reservater Optællingsmetoder benyttet fra land og fly Analyser af udviklingstendenser Beregninger af fugledage Beregninger af det samlede antal fugle Internationalt betydende forekomster 29 4 Fortolkning af resultater Udviklinger i antal / Underhills indeks Udviklinger i opholdsperioder 32 5 Omgivende faktorer Vejrforhold Vandstandsforhold 39 6 Resultater Artsgennemgang Skarv Svaner Gæs Gravand Svømmeænder Dykænder Blishøne Vadefugle 15 7 Diskussion Er forventninger til reservatnetværket opfyldte? Har vi fået et sammenhængende reservatnetværk der tilgodeser arternes behov? Har reservaterne konsekvenser for jægernes udbytte? Konklusion Tak 129
6 1 Referencer 131 Danmarks Miljøundersøgelser Faglige rapporter fra DMU
7 Sammenfatning I perioden fra 1993 til 22 har Skov og Naturstyrelsen oprettet 37 nye reservater for trækkende vandfugle, udvidet 12 allerede eksisterende reservater, og gennemført forbud mod udøvelse af motorbådsjagt i 3 nye områder. Formålet med reservaterne er at øge fredningsindholdet i EFfuglebeskyttelsesområderne, især ved at reducere forstyrrelser af rastende vandfugle forårsaget af jagt og anden rekreativ aktivitet. I løbet af 1 år er det samlede areal af reservater udenfor Vadehavsregionen således næsten fordoblet, idet arealet af områder med total jagtfred er forøget fra 5 km² til 899 km², arealet af områder med forbud mod de to mest forstyrrende jagtformer (kravlepramjagt og motorbådsjagt) er forøget fra til 111 km², arealet af områder med forbud mod motorbådsjagt er forøget fra til km², og arealet med andre reguleringer af jagtudøvelsen er forøget fra 39 til 117 km². I denne rapport analyseres fugleoptællinger udført i 67 reservater, hvoraf omtrent halvdelen er gamle reservater (oprettet før 1993) og den anden halvdel nye reservater (oprettet efter 1993). Rapporten giver et nationalt overblik over udviklinger i beskyttelsen af trækkende vandfugle gennem oprettelse af reservater, samt over antal og fordelinger af rastende bestande af vandfugle i reservaterne i årene Rapporten repræsenterer den første samlede behandling af vandfugleforekomster i det udvidede danske reservatnetværk, med undtagelse af Vadehavet. Rapporten vurderer om fuglene har reageret som forventet på udvidelsen af det danske reservatnetværk, og hvis det ikke er tilfældet, diskuteres det hvilke mulige årsager, der kan være til den manglende respons. Er forventningerne til det nye reservatnetværk opfyldte? Forventningerne til fuglenes respons på oprettelsen af de nye reservater har været store, og er især begrundet i erfaringer fra detaljerede undersøgelser i forsøgsreservater. Ved at sammenligne udviklingen i 25 vandfuglearters antal og fordeling i de gamle og nye reservater vises det, at en række af forventningerne til fuglenes respons på reservat oprettelserne er opfyldte. En forventning var at der vil ske en betragtelig forøgelse af antallet af svømmeænder og gæs; fugle, der tiltrækkes områderne, vil ikke bare komme fra nærliggende områder, men de vil også bestå af fugle, der ellers ville være trukket hurtigt gennem landet. Derved kan det forventes, at der vil ske en betydelig forøgelse af den samlede bestand i landet. Det konkluderes, at svømmeænderne som samlet gruppe har reageret positivt på oprettelsen af de nye reservater. For alle arter, måske på nær krikand, ses en større vækst i antallet af rastende fugle i de nye reservater sammenlignet med de gamle. For alle arter ses flere nye reservater med internationalt betydende antal, især på en række lokaliteter øst for Storebælt, hvor antal af denne størrelsesorden sjældent sås i perioden fra 196erne til begyndelsen af 199erne. For alle arterne på nær krikand gælder, at der er vækst i antallet, der opholder sig i de nye reservater, og stabilitet i antallet i de gamle reservater. 5
8 Selvom der er set en stigning i antallet af rastende svømmeænder i de nye reservater, er der dog på ingen måde tale om de mangedoblinger i antal, der blev set i forsøgsreservaterne. I bedste fald er der sket en tredobling i antallet af skeænder, lidt mere end en fordobling i antallet af spids og gråænder, og knapt en fordobling i antallet af pibeænder. Det mindre markante samlede nationale resultat skyldes formentlig flere årsager. For det første blev de tre forsøgsreservater oprettet i nogle af landets største spisekamre for græssende vandfugle. For det andet var der tale om store reservater i tre områder, hvor der førhen blev udøvet en ret intensiv jagt. Forekomsten af bundvegetation i de nye reservater er varierende, og reservaterne er af varierende størrelse. Enkelte er større, en del er på størrelse med, og mange noget mindre end forsøgsreservaterne. Det gør at responsen fra svømmeænderne langt fra er entydig, når man ser på resultaterne fra de enkelte nye reservater, hvilket smitter af på det samlede nationale reservat. I flere nye reservater ses en tydelig fremgang, i flere andre ses stabile antal, og i enkelte nye reservater er der registreret faldende antal af svømmeænder. Udviklingen i antallet af svømmeænder i nye reservater i tre regioner viser, at der er regionale forskelle i svømmeændernes respons. Pibeog krikand udviser ikke signifikante stigninger i antallet i Midt Danmark, og gråand er ikke gået nær så meget frem i antal i denne region som i resten af landet. Det formodes, at reduktioner i udbredelsen af bundvegetationen i to af regionens forventede vigtigste reservater er en medvirkende årsag til den manglende respons. Gråand er gået lige meget frem i antal i de to regioner Nord og Vestjylland samt ØstDanmark. Pibeand er gået mest frem i antal i de nye reservater i ØstDanmark, hvilket formodentlig skyldes, at der i perioden fra har været mere stabile udbud af bundvegetation om efteråret i denne region af landet, i modsætning til Nord og Vestjylland, hvor særligt ålegræsset har været i tilbagegang. Den beskedne respons fra pibeænderne, der er særligt afhængige af planterne i fjordene, kan måske også forklares ved, at flere af årene i overvågningsperioden var højvandede, især i den Nord og Vestjyske del af reservatnetværket, fordi højvandet giver pibeænderne problemer med at nå føden i fjordene. Krikand er især gået frem i antal i de nye reservater i Nord og Vestjylland. Det kan skyldes at der foregår et langt større gennemtræk af krikænder i den del af landet, men også at de har reageret meget positivt på reservatet ved Vest Stadil Fjord, hvor en del af fremgangen dog også skyldes naturgenopretningen. Fremgangen for flere arters vedkommende i Maribo søerne skyldes formentlig et samspil mellem øget beskyttelse i form af reservatoprettelsen, og en markant forbedring i miljøtilstanden i søerne, som har ført til en reetablering af bundvegetationen over store arealer hvor den var forsvundet. For resten af reservaterne er der ikke kendskab til forbedringer i miljøtilstanden, der kan have medvirket til de påviste fremgange i fuglenes antal, og der er derfor grund til at formode, at ændernes fremgang skyldes en respons på reservatoprettelserne. Der er grund til at formode at stabiliteten i antallet af pibeænder, der raster i de gamle reservater, og stigningen i antallet i de nye reservater, er observeret på trods af et forventet fald i den samlede bestand af pibeænder, der overvintrer i NordvestEuropa. Det begrundes med at pibeænderne i perioden kun har haft to gode ynglesæsoner. 6
9 For de øvrige arter er der ikke nogen entydig overvægt af gode eller dårlige ynglesæsoner, som ville antyde forskydninger i bestandsstørrelserne, forudsat at ændernes overlevelsesrate i øvrigt er konstant. For gæssene som samlet gruppe er det tale om et mindre entydigt resultat. Ændringerne i grågæssenes udbredelse og antal viser en sikker respons på de nye reservater. Den samlede bestand af grågæs er i vækst, men fremgangen spores især i de nye reservater. Kortnæbbet gås er set i stigende antal i reservatnetværket, men fremgangen er især sket i omegnen af de gamle reservater i Thy og ved Ringkøbing Fjord. Kanadagås og de tre jagtfredede gåsearter, bramgås, lys og mørkbuget knortegås, udviser ingen respons på reservatnetværkets udvidelse. En anden forventning var at antallet vil stige mest markant for de jagtbare arter, især for forstyrrelsesfølsomme arter. Ved at sammenligne en forudsagt respons baseret på et indeks for vandfugles følsomhed overfor forstyrrelser med resultaterne fra sammenligningen af udviklingen i fuglenes antal i de nye og gamle reservater vises det, at det er de samme arter, der har reageret på reservaterne, både ved forsøg i Danmark og udlandet, og på oprettelsen af de nye reservater. Det er svømmeænderne og enkelte arter af (jagtbare) gæs, der responderer, hvorimod der ved alle forsøgene, lokale eller nationalt, ikke er andre arter, der konsekvent har responderet på reservatoprettelser. I modsætning til andre undersøgte arter af vadefugle er det muligt at stor regnspove har reageret positivt på etableringen af de nye reservater. Men på grund af sammenfaldet med den generelle jagtfredning i 1994 er det svært at vurdere, om de stigende antal skyldes etableringen af reservaterne alene, eller en reduceret skyhed overfor menneskelige forstyrrelser generelt som følge af det reducerede jagttryk. En tredje forventning var at fuglenes opholdstider vil blive væsentligt forlænget, hvis områderne rummer nok føde. Resultaterne fra reservaterne giver ikke entydige svar på om svømmeænderne har forlænget deres opholdsperiode i de nye reservater. Der er indikationer på, at det er tilfældet for skeand, måske også for krikand, men det er ikke tydeligt for spids og pibeand. Det skyldes måske at man ved at lægge tallene sammen fra hele landet summerer tal fra en række lokaliteter, hvor der er rigeligt med føde, med tal fra andre lokaliteter, hvor der måske er en begrænsning i fødemængderne. Både grågås og kortnæbbet gås har med sikkerhed forlænget deres opholdsperiode i landet. De nye reservater har sikkert medvirket til dette i grågåsens tilfælde, idet forskydningen i fænologien primært ses i de nye reservater, hvorimod fænologien i de gamle reservater er uforandret. For kortnæbbet gås er det med undtagelse af det nye reservat ved Vest Stadil Fjord især i de gamle reservater forlængelsen af opholdsperioden er set. En fjerde forventning var at der vil opnås en større artsdiversitet, hvis både lavvandede områder og strandenge inddrages i kerneområderne, idet flere arter (f.eks. grågæs, svømmeænder og vadefugle) foretrækker at kunne udnytte de to habitater i en vekselvirkning (f.eks. at hvile på land og søge føde på fladvand). 7
10 Etableringen af reservatet ved UlvshaleNyord førte til en øget diversitet i områdets vandfuglesamfund. Forud for reservatets etablering var samfundet domineret af to arter, knopsvane og gråand, men efter nogle år med reservat var det sammensat af et bredere spektrum af arter, især fordi de jagtbare og forstyrrelsesfølsomme arter gik mere frem i antal end de fredede arter. Artsdiversiteten er på tilsvarende vis forøget i det nye reservatnetværk, hvor en tilsvarende udvikling med fremgang for særligt følsomme arter og stabilitet for de mindre følsomme og oftest fredede arter er set. Det skyldes dog ikke, at strandenge er inddraget i reservaterne. Strandenge er medtaget i færre af de endelige reservatordninger end oprindeligt anbefalet af DMU, og i de fleste af de områder hvor de indgår drejer det sig om mindre arealer. Den ikke så tydelige respons fra krikænderne på det nye reservatnetværk kan derfor muligvis forklares ved, at strandenge kun sjældent er medtaget i de nye reservater. En femte forventning var at det vil tage mindst 23 år efter en reservatoprettelse, før det maksimale antal fugle kan forventes at være nået, fordi fuglene først skal vænne sig til, at der er blevet fred i området. De fleste nye reservater blev oprettet i årene , og de højeste antal for alle arterne, der har udvist en respons på de nye reservater, sås i 1999, 2 og 21. Det er en stærk indikation på at forudsigelsen om forsinkelsen er korrekt. Det noteres at flere reservater, der først blev oprettet i 19992, kun i et enkelt år har kunnet fremvise markant højere antal af svømmeænder end de gjorde forud for reservatets oprettelse. Det betyder formentlig at vi ikke nødvendigvis har set det fulde udbytte af reservaterne endnu. Konsekvenser af det nye reservatnetværk for fuglebeskyttelsen og jagtudøvelsen En af konklusionerne fra undersøgelsen er at flere arter i dag udnytter de nye reservatområder mere end de gjorde for 1 år siden. Typisk er mellem 6 og 9 % af fugledagene tilbragt i gruppen af nye reservater, med spidsand, pibeand, troldand og vibe som de eneste undtagelser, idet omkring halvdelen af disse opholder sig i tilknytning til de gamle reservater. En lang række fuglearter, hvad enten de synes at have responderet på reservaterne eller ej, har derfor i dag betydeligt større muligheder for at raste og fouragere i fred i det danske kystlandskab. Det skyldes ikke alene de mange nye reservater, der behandles i denne rapport, men også udvidelsen af reservatet i Vadehavet. Det er på grund af sin størrelse og habitat sammensætning stadig landets i særklasse vigtigste reservat for en lang række af arter. Det gælder f.eks. for mørkbuget knortegås, gravand og flere arter af vadefugle. For en række andre arter, f.eks. grågås, krikand, gråand, skeand, de mindre dykænder og blishøne, er det især reservaterne i resten af landet, der huser fuglene. Reservaterne i og udenfor Vadehavet supplerer således hinanden. Den forøgede beskyttelse overfor jagt i form af en fordobling i arealet, hvor vandfuglejagt ikke længere må udøves, kunne forventes at have en negativ indvirkning på jægernes muligheder for jagtudbytte, og har selvfølgelig haft det lokalt de steder hvor et område er blevet udpeget som reservat. Der var dog en forventning om at jægerne kunne 8
11 se frem til en vis kompensation i form af forbedrede jagtmuligheder i de omkringliggende områder, bl.a. fordi reservatets tiltrækkende effekt på fuglene smitter af på omkringliggende arealer, hvor jagt fortsat kan udøves. Rapporten noterer at det er bemærkelsesværdigt at der, på trods af fordoblingen i det jagtfredede areal siden 1992, ses et stadigt stigende udbytte af gæs, kun er noteret en mindre reduktion i jagtudbyttet af gråænder, og ingen reduktion er i udbyttet af andre arter af svømmeænder i perioden Danmark har med udvidelsen af reservatnetværket fået en perlerække af nye reservater, hvoraf flere har manifesteret sig som nye rastepladser af international betydning for en eller flere fuglearter. Reservaterne tilgodeser især arter, der er følsomme overfor forstyrrelser forårsaget af jagt. Disse arter optræder ikke kun på lokaliteterne i større antal, flere synes også at have udvidet deres opholdsperiode i reservaterne, hvilket indikerer at de i dag udnytter en føderessource i områderne som de førhen havde sværere ved at udnytte, grundet menneskelige forstyrrelser. Da alle de nye reservater er blevet oprettet indenfor EFfuglebeskyttelsesområder udpeget af hensyn til bestande af trækkende vandfugle, må udvidelsen af reservatnetværket betragtes som et vægtigt bidrag til Danmarks forvaltning af EFfuglebeskyttelsesområderne, og dermed NATURA2 netværket af internationale beskyttelsesområder. Reservaterne bidrager derudover til at opfylde, at jagten i Danmark udøves på et bæredygtigt grundlag, som det forudsættes i Lov om jagt og vildtforvaltnings formålsparagraf. 9
13 1 Indledning 1.1 Baggrunden for udvidelsen af det danske reservatnetværk I forbindelse med jagtlovsrevisionen i 1993 blev det besluttet, at der skulle oprettes en række nye reservater. Reservaterne skulle oprettes i de EFfuglebeskyttelsesområder, der er udpeget af hensyn til trækkende vandfugle (Miljø og Energiministeriet 1996), og blev lanceret under betegnelsen jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder. Formålet med reservaterne er at øge fredningsindholdet i EFfuglebeskyttelsesområderne, især ved at reducere forstyrrelser af rastende vandfugle forårsaget af jagt og anden rekreativ aktivitet (Madsen & Pihl 1993). Baggrunden for oprettelsen af de nye reservater er beskrevet udførligt i tidligere publikationer fra DMU (Madsen & Pihl 1993, Clausen m.fl. 1997, Madsen m.fl. 1998). I perioden fra 1993 til 22 har Skov og Naturstyrelsen oprettet 37 nye reservater for trækkende vandfugle, udvidet 12 allerede eksisterende reservater, og gennemført forbud mod udøvelse af motorbådsjagt i 3 nye områder. Hovedparten af disse fredningstiltag er resultatet af Skov og Naturstyrelsens Handlingsplan for oprettelse af nye reservater, der sigtede mod gennemførelsen af de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder for vandfugle. Foruden reservaterne, der omfatter de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder, er der i samme periode oprettet nye reservater ved Saltholm, Kalveboderne og i Alleshave Bugt, og udvidet eksisterende reservater ved Hirsholmene, Selsø, Ølsemagle Revle og i Vadehavet. I rapporten benyttes efterfølgende betegnelsen nye reservater om gruppen af reservater oprettet eller udvidet i perioden , uanset om de blev oprettet eller udvidet som følge af arbejdet med de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder eller af andre årsager. De mange nye reservater er fordelt over hele landet (Fig. 1), men flest blev etableret i SydøstDanmark samt Nordjylland. Grundene til at der blev oprettet flest nye reservater i de to landsdele er: at der var en underrepræsentation af reservater i 1992, og at de der fandtes var få og små (Madsen & Pihl 1993) at de sammen med Vestjylland og Vadehavsregionen indeholder flere af landets vigtigste rastepladser for trækkende vandfugle (Joensen 1974, Pihl m.fl. 1992, Laursen m.fl. 1997a, Pihl m.fl. 21). Det understreges af, at der er udpeget adskillige EFfuglebeskyttelsesområder af hensyn til trækkende vandfugle i disse områder (jf. Miljø og Energiministeriet 1996). Efter udbygningen findes reservater for rastende vandfugle i alle egne af landet. 11
15 gik også frem i antal. Den overordnede konklusion fra forsøgsreservaterne var, at fuglenes antal før etableringen af reservaterne var blevet holdt betydeligt under områdernes bæreevne dvs. at fuglene om efteråret ikke fik fred til at udnytte føderessourcerne i områderne, men som følge af jagtlig forstyrrelse undlod at raste og blot fortsatte deres træk videre mod sydvest til deres overvintringsområder (Madsen m.fl. 1992c,d, 1995, Madsen 1995, 1998b). Lignende resultater fandtes ved forsøg med reservater i Egense Dybet i Odense Fjord (Danmarks Jægerforbund m.fl. 1992, 1994, 1995, 1996), ved Voerså og Gerå i Østvendsyssel (Bregnballe m.fl. 21), ved Harboøre Tange i Vestjylland (Madsen & Holm 22) og ved Lindisfarne i NordøstEngland (Denny 21). Det skal dog bemærkes at responsen fra vandfuglene i ingen af disse forsøg med reservater var nær så markante som resultaterne fra UlvshaleNyord og NibeGjøl, idet færre arter responderede på reservaterne, og fremgangene i antallene af disse arter var mere moderate. Madsen & Pihl (1993) opstillede, blandt andet med baggrund i erfaringerne fra de to første forsøgsreservater, en række forventninger til fuglenes respons på udvidelsen af det danske reservatnetværk. Under forudsætning af at de nyetablerede reservater: ville få en nødvendig størrelse, dvs. i stil med forsøgsreservaternes og at en række af de højest prioriterede lokaliteter (i den lokalitetsgennemgang som rapporten indeholdt) ville få et indhold af både lavvandede områder og terrestriske habitater (strandenge, ferske enge, strandsumpe og/eller rørskove). kan det forventes (Madsen & Pihl 1993): at der vil ske en betragtelig forøgelse af antallet af svømmeænder og gæs; fugle, der tiltrækkes områderne, vil ikke bare komme fra nærliggende områder, men de vil også bestå af fugle, der ellers ville være trukket hurtigt gennem landet. Derved kan det forventes, at der vil ske en betydelig forøgelse af den samlede bestand i landet; at antallet vil stige mest markant for de jagtbare arter, især for forstyrrelsesfølsomme arter; at fuglenes opholdstider vil blive væsentligt forlænget, hvis områderne rummer nok føde; at der vil opnås en større artsdiversitet, hvis både lavvandede områder og strandenge inddrages i kerneområderne, idet flere arter (f.eks. grågæs, svømmeænder og vadefugle) foretrækker at kunne udnytte de to habitater i en vekselvirkning (f.eks. at hvile på land og søge føde på fladvand); at det vil tage mindst 23 år efter en reservatoprettelse, før det maksimale antal fugle kan forventes at være nået, fordi fuglene først skal vænne sig til, at der er blevet fred i området. 13
16 Madsen & Pihl (1993) noterede endvidere, at hvis de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder kun oprettedes inden for EFfuglebeskyttelsesområderne, ville de sandsynligvis kun have begrænset effekt for havdykændernes vedkommende. 1.3 Formål Det overordnede formål med denne rapport er at give et nationalt overblik over udviklinger i : beskyttelsen af trækkende vandfugle gennem oprettelse af reservater antal og fordelinger af rastende bestande af vandfugle i perioden Rapporten stiler herunder imod at vurdere, om fuglene har reageret som forventet på udvidelsen af det danske reservatnetværk, og hvis ikke, at diskutere hvilke mulige årsager der kunne være til den manglende respons. DMU har i perioden overvåget vandfuglenes antal og fordelinger i hovedparten af de nye reservater. Resultaterne af denne overvågning er hidtil blevet afrapporteret summarisk i en række statusrapporter fra DMU (Clausen m.fl. 1996, 1998, 1999a, 2, 21). I samme periode har DMU og Skov og Naturstyrelsen overvåget vandfuglenes antal i hovedparten af de gamle reservater, der allerede var oprettet i Resultaterne af denne overvågning er, med undtagelse af optællingerne udført på Tipperne og Vejlerne, ikke tidligere bearbejdet. Rapporten repræsenterer derfor den første samlede behandling af vandfugleforekomster i det udvidede danske reservatnetværk, med undtagelse af Vadehavet. Vadehavet har af flere grunde en status, som gør at det ikke er ideelt at behandle tællingerne fra dette område sammen med de øvrige områder. For det første afviger Vadehavet fra alle de andre områder ved at være et tidevandsområde, hvor fuglenes tilgang til føden på vaderne dagligt reguleres ved ebbe og flod. Det betyder, at der er en noget anderledes sammensætning i fødeudbud og mængder, hvilket gør at der f.eks. er flere vadefugle i Vadehavet men stort set ingen svaner eller blishøns, karakteristiske elementer i ethvert fladvandet område i resten af Danmark. Dertil kommer at Vadehavet for en del arter i et ikke ubetydeligt omfang fungerer som overvintringsområde i modsætning til resten af Danmarks vådområder der, når man ser bort fra dykænderne, mere har betydning som rastepladser for og efterår. Endeligt er antallet af vandfugle i Vadehavet for flere arter så store, at de ville dominere for meget i en sammenstilling, der primært har til formål at se på resultatet af de nye reservater i resten af landet. Tal fra Vadehavet inddrages derfor ikke i databehandlingerne, men indgår kun i diskussionen. Selvom rapportens tema er at undersøge effekten af de nye reservater på fuglenes forekomst på det nationale niveau, vil den i enkelte tilfælde også undersøge fuglenes forekomst i reservatnetværket på et regionalt niveau. Det vil omfatte sammenligninger af udviklingen i antallet af rastende vandfugle optalt i tilknytning til nye og gamle reservater i tre regioner (Fig. 1), der efterfølgende benævnes: 14
17 1. Nord og Vestjylland; dvs. reservater i de vestjyske fjorde, Limfjorden og Kattegat nord for Djursland. 2. MidtDanmark; dvs. reservater i den sydvestlige del af Kattegat (mellem Djursland, Fyn og Østjylland), den østlige del af Sønderjylland, Fyn og øerne i det Sydfynske Øhav. 3. ØstDanmark; dvs. reservater på Øerne øst for Storebælt. Denne opdeling er begrundet med at reservaterne i regionerne 1 og 3 er forskellige på to punkter. For det første gæstes de to regioner i et ikke ubetydeligt omfang af trækfuglebestande med forskellig geografisk oprindelse (Madsen & Pihl 1993). For det andet er der (oftest) en forskel i sammensætningen og forekomsten af bundvegetation i de to regioner. Region 2 er indføjet for at adskille de to andre regioner. Dertil kommer, at der er blevet oprettet færre nye reservater i denne region, da den i forvejen indeholdt mange reservater, især i den østlige del af Sønderjylland. Rapporten indeholder ikke bearbejdninger på det lokale niveau, og forholder sig dermed kun i begrænset omfang til fuglenes respons på etableringen af det enkelte reservat. Sådanne behandlinger har, på det summariske niveau, været det faste tema for statusrapporterne (Clausen m.fl. 1996, 1998, 1999a, 2, 21). De er også temaet for mere udførlige behandlinger af de enkelte reservater, hvor resultaterne i hvert reservat og hvert EFfuglebeskyttelsesområde behandles. Resultaterne af optællingerne i de enkelte reservater indgår i tabelform i en arbejdsrapport (Clausen m.fl. 24a), og som et betydeligt bidrag i en bearbejdning af den aktuelle status for yngle og trækfugleforekomster i EFfuglebeskyttelsesområderne. Sidstnævnte behandling som DMU aktuelt udfører for Skov og Naturstyrelsen (S. Pihl, P. Clausen & O.R. Therkildsen, under forberedelse) udføres med henblik på en kommende opdatering af udpegningsgrundlagene for EFfuglebeskyttelsesområderne. 1.4 Artsudvalg behandlet i rapporten Optællingerne i reservaterne omfatter ideelt set alle arter af vandfugle og udvalgte arter af vadefugle (se metoder). Mange af de optalte arter forekommer imidlertid i så ubetydelige antal eller så uregelmæssigt i flere af reservaterne, at en behandling på nationalt niveau hverken bidrager med ny viden om arternes antal og fordeling, eller giver resultater, der kan benyttes til at vurdere om arterne har reageret på de nye reservat oprettelser eller ej. I denne rapport er der derfor foretaget et udvalg af arter, som enten har særlig national bevågenhed, eller som jf. tidligere erfaringer med reservater har reageret positivt på oprettelse af reservater. Det første udvælgelseskriterium for behandling af arterne har været, at de forekommer i så store antal at 2 % af en trækvejsbestand regelmæssigt gør ophold her i landet. Det betyder at kriteriet følger samme kriterium som gælder for udpegning af nationale ansvarsarter i den 15
18 nationale gulliste (Stoltze 1998). Denne liste på i alt 27 bestande af vandfugle består af flg. arter eller underarter: rødstrubet lom* Gavia stellata, gråstrubet lappedykker* Podiceps grisegena, mellemskarv Phalacrocorax carbo sinensis, knopsvane Cygnus olor, sangsvane Cygnus cygnus, pibesvane Cygnus columbianus bewickii, grågås Anser anser, kortnæbbet gås Anser brachyrhynchus, tajgasædgås Anser fabalis fabalis, mørkbuget knortegås Branta bernicla bernicla, lysbuget knortegås Branta bernicla hrota, gravand Tadorna tadorna, gråand Anas platyrhynchos, krikand Anas crecca, pibeand Anas penelope, spidsand Anas acuta, troldand Aythya fuligula, sortand* Melanitta nigra, ederfugl* Somateria mollissima, hvinand Bucephala clangula, toppet skallesluger Mergus serrator, klyde Recurvirostra avosetta, hjejle Pluvialis apricaria, almindelig ryle Calidris alpina (listen omfatter både nordlig C.a. alpina og sydlig almindelig ryle C.a. schinzii i denne rapport er der ikke sondret mellem disse, da adskillelse ved feltobservation om efteråret er nærmest umulig), alk* Alca torda og søkonge* Alle alle. Af disse forekommer arter mærket med * næsten udelukkende på åbne havområder i vinterhalvåret, en habitat der stort set ikke har været berørt af etableringen af de nye reservater. Databaserne med tællinger fra reservaterne giver derfor ikke mulighed for at behandle disse arter. Tajgasædgås er ikke behandlet fordi racen kun i begrænset omfang forekommer i tilknytning til de optalte reservater, og fordi forekomsten af arten er meget vejrbetinget (Jørgensen m.fl. 1994, Nilsson m.fl. 1999). De tilgængelige data giver derfor ikke mulighed for en bearbejdning i forhold til reservat problemstillingen. Klyden er ikke behandlet fordi arten normalt forlader Danmark med undtagelse af Vadehavet allerede i løbet af juliaugust (Meltofte 1993), og derfor kun forekommer i ubetydelige antal i reservaterne i det meste af optællingsperioden. De resterende 19 (under)arter omfattet af gullisten behandles nedenfor. Det andet udvælgelseskriterium omfatter arter, der tidligere er steget i antal ved oprettelsen af reservater (mærket med *), eller som er blevet betegnet som særligt følsomme overfor jagt (mærket med # ) (Meltofte 1986, Madsen & Pihl 1993, Madsen 1998b): kanadagås* Branta canadensis, skeand* Anas clypeata, taffeland # Aythya ferina, blishøne* Fulica atra, vibe* Vanellus vanellus og stor regnspove # Numenius arquata. Bramgås Branta leucopsis er behandlet, fordi det er en art, der er set i stærkt stigende antal i Danmark i 199erne. Det er derfor nærliggende at undersøge om udvidelsen af reservatnetværket i samme periode har været medvirkende til fremgangen i antal. 16
19 2 Status for oprettelse og udvidelse af reservater Tabel 1 giver en samlet oversigt over de nye og udvidede reservater for perioden I løbet af 1 år er det samlede areal af reservater udenfor Vadehavsregionen, der sikrer vandfuglene fred i jagttiden, næsten fordoblet. I 1992 var der indført jagtfred i et samlet areal på 5 km² (fordelt med 324 km² på fjord og havområder, 48 km² i ferske vådområder samt 128 km² på land). I 22 var arealet forøget til 899 km² samlet (fordelt med 668 km² på fjord og havområder, 7 km² i ferske vådområder samt 161 km² på land) (Fig. 2). Forbud mod jagt på landarealer (km 2 ) Forbud mod jagt på søer og vandløb (km 2 ) Forbud mod opsøgende jagt på fjord og havområder (km 2 ) Områder med andre begrænsninger for jagtudøvelse (km 2 ) Forbud mod jagt på fjordog havområder (km 2 ) Forbud mod jagt fra motorbåd (km 2 ) Figur 2. Udviklinger i arealet med forskellige restriktioner i udøvelsen af diverse jagtformer i flere typer af habitater, Areal beregningerne omfatter alle nye reservater, også de der ikke er jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder. Reservater i Vadehavet indgår ikke i tallene. I rapporten behandles kun reservater som er udpeget med henblik på at tilgodese trækkende bestande af vandfugle. Reservater udpeget af hensyn til ynglefugle og sæler er som hovedregel ikke medtaget, da de fleste af disse kun indeholder færdselsforbud udenfor den generelle jagttid fra 1. september til 31. januar. I figurens opgørelser over arealet med jagtforbud indgår dog enkelte sælreservater, der er lukket for adgang i en større del af året, og derfor virker som reservater også for trækfugle i jagttiden. De anførte arealer inkluderer de tidligere forsøgsreservater ved Nibe Gjøl Bredninger og UlvshaleNyord, hvor der ganske vist var udlagt begrænsninger i jagtudøvelsen allerede i 1992, men ordningerne var ikke permanente, og medtages derfor ikke i arealet for De opgjorte arealer indeholder ikke information om fredninger på privat initiativ. Dem findes der en del af, f.eks. reservater oprettet af Fugleværnsfonden og Aage V. Jensens Fonde, og områder indført af lokale jagtforeninger og lodsejere (Schou & Bregnballe 21). Det samlede areal af private tiltag kendes ikke. 17
20 Tabel 1. Oversigt over nye reservater samt udvidelser af eksisterende reservater, især som følge af arbejdet med oprettelse af de såkaldte jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder, Årstal angiver det år hvor reservatet er oprettet med virkning for jagtudøvelsen. Syv reservater angivet med kursiv indgik ikke som en del af aftalen om de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder. År Reservat Bemærkning 1993 NibeGjøl Bredninger UlvshaleNyord Egense Dyb Alleshave Bugt Saltholm 1994 Lerdrup Bugt Vorsø Kalveboderne 1995 Roskilde Fjord Skælskør Majbølle Hirsholmene 1996 Agger Tange Harboør Tange Nissum Fjord Agerø & Skibsted Fjord BovetKnotten (Læsø) Mariager Fjord Odense Fjord Sydfynske Øhav Hov Vig Hyllekrog 1997 Løgstør Bredning HalsEgense Tårs Vig Dybsø Fjord Selsø Sø 1998 Dråby Vig Vest Stadil Fjord VoersåStensnæs AsåGerå NæråAgernæs Tissø Vadehavet 1999 Sødring Stavns Fjord Helleholm Vejle (Agersø) Rågø Endelave FanefjordGrønsund Præstø Fjord Holsteinborg Ølsemagle Revle 2 Nakskov Fjord Aggersborg Maribo søerne 21 Lillebælt ved Bågø Koben ved Stigsnæs Avnø Fjord VoersåStensnæs AsåGerå 18 Tidligere forsøgsreservat gøres permanent Tidligere forsøgsreservat gøres permanent Nyt forsøgsreservat oprettes Nyt reservat Nyt reservat Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat Tre nye reservater oprettet Et nyt reservat oprettet eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet (Vigelsø) forsøgsreservat Egense Dyb gøres permanent To nye reservater oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Eksisterende reservat udvidet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Forsøgsreservat oprettet Forsøgsreservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Eksisterende reservat udvidet Nyt reservat oprettet Nyt område med forbud mod motorbådsjagt Nyt område med forbud mod motorbådsjagt Nyt område med forbud mod motorbådsjagt Justeret udgave af forsøgsreservat gøres permanent Justeret udgave af forsøgsreservat gøres permanent 22 Vresen Eksisterende reservat udvidet
21 Dertil kommer en række arealer, hvor der er gennemført mindre restriktive begrænsninger af jagtudøvelsen. Den mest anvendte begrænsning er et forbud mod opsøgende jagtformer, dvs. kravlepramjagt og motorbådsjagt. Disse to mobile former for jagt på vandfugle fra båd forstyrrer mere end jagt udøvet fra opankret båd. Nye områder af denne type er ofte udlagt som bufferzoner i tilknytning til områder med egentlige jagtforbud. Det samlede areal af områder med forbud mod både kravlepramjagt og motorbådsjagt er forøget fra til 111 km² i perioden (Fig. 2). Det samlede areal af områder med forbud mod motorbådsjagt er forøget fra til km² i samme periode (Fig. 2). I mange reservater er der også andre reguleringer. Det kan være områder, hvor jagt er forbudt i nogle måneder men tilladt i andre. Det samlede areal med andre reguleringer er forøget fra 39 til 117 km² i perioden fra (Fig. 2). I den danske del af Vadehavet er det jagtfredede areal i perioden fra 1992 til 1998 forøget fra ca. 33 til 635 km², og i et område på 59 km² i Vadehavet vest for Vadehavsøerne har det siden 1998 kun været tilladt at udøve jagt fra opankret båd (se kort på side 17 i Bregnballe m.fl. 23a). Det jagtfredede areal indkluderer store dele af forlandet i Vadehavet, idet der i dag kun må udøves jagt på 2 km² af forlandet. Fredningstiltagene i Vadehavet er sket som led i en trilateral aftale mellem Holland, Tyskland og Danmark om forøget beskyttelse af trækfuglebestandene (Miljø og Energiministeriet 1998). 19
23 3 Metoder 3.1 Optællinger af vandfugle i nye og gamle reservater DMU indledte i efteråret 1994 et overvågningsprogram for rastende vandfugle i en række områder, hvor der planlagdes oprettelse af nye reservater eller udvidelse af eksisterende reservater, altså de kommende jagt og forstyrrelser kerneområder (Madsen & Pihl 1993, Clausen 1994a). Foruden optællingerne i disse har DMU optalt fuglene i det nyoprettede reservat ved Saltholm og i det udvidede reservat ved Selsø, selvom disse ikke var en del af aftalen om de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder. Parallelt med DMU s overvågning af de nye reservater er der foretaget optællinger af vandfugle i de fleste af de reservater, der allerede var oprettet i Det drejer sig om følgende optællinger: optællinger foretaget af DMU s feltstationer på Tipperne (optælling af reservater i Ringkøbing Fjord) og Vejlerne (optælling af reservater i Vejlerne og Lønnerup Fjord) optællinger foretaget af DMU i de tidligere forsøgsreservatområder ved Nibe og Gjøl Bredninger og UlvshaleNyord optællinger udført af Skov og Naturstyrelsens Statsskovdistrikter (optælling af hovedparten af de trækfuglereservater, der var oprettet i 1993, og som ikke var omfattet af DMU s feltstationers arbejde). optællinger foretaget af Feldborg Statsskovdistrikt ved Geddel Strandenge. Området er medtaget i gruppen af gamle reservater, selvom det ikke formelt er et reservat. Det har siden det blev naturgenoprettet i 1992 reelt fungeret som et reservat, eftersom statsskovdistriktet, der er lodsejer, ikke driver jagt i området (Steen Fjederholdt, pers. medd.). optællinger foretaget i reservatet Ulvedybet, hvor en gruppe frivillige har gennemført et intensivt optællingsprogram i perioden (Ulvedybsgruppen 23). Tællingerne blev fortsat i de efterfølgende år, men er endnu ikke bearbejdet. For enkelte arter, som Ulvedybet har en særlig betydning for, er tællinger fra årene uddraget, hvis de er nævnt i årlige rapporter fra Nordjysk Ornitologisk Kartotek (NOK 1999, 2, 21, 22). Når disse optællinger behandles i rapporten benyttes herefter samlebetegnelsen gamle reservater om gruppen af reservater, der eksisterede i 1993, og som har været uforandrede i perioden Oprettelsen af permanente reservater i de tidligere forsøgsreservatområder ved NibeGjøl og UlvshaleNyord var en del af aftalen om de jagt og forstyrrelsesfrie kerneområder. I denne rapport er de dog 21
24 behandlet som gamle reservater. Det er begrundet med: i) at der i begge områder gennemførtes endelige reservatordninger i 1993, dvs. at reservatforvaltningen i området har været uforandret i perioden ii) at der i begge områder havde været reservater med betydeligt arealomfang i perioden med betydelig tiltrækning af rastende vandfugle (Madsen m.fl. 1992b,d, 1995) og iii) at der i perioden var en tendens til udjævning i antallet af rastende vandfugle, hvilket kunne tyde på at områdernes bæreevne var nået (Madsen 1998b). Dvs. at årtilår variationer i fuglenes antal i disse områder i optællingsperioden forventeligt kun i mindre omfang skyldes forandringer i områdernes beskyttelse, i større omfang årtilår variationer i områdernes fødeudbud, fødetilgængelighed og fuglenes trækbevægelser. Det fremgår af rapporten om Ulvedybet (Ulvedybsgruppen 23), at der ikke altid er sondret mellem fugle talt på inder og ydersiden af Ulvedybsdæmningen, idet der refereres til tal modtaget fra Reservatsektionen, som har videreformidlet DMU s tællinger fra NibeGjøl Bredninger. Ved behandlingen af udviklingerne i antallet af rastefugle i tilknytning til henholdsvis de gamle reservater er det ene af de to reservater ved henholdsvis Ulvedybet samt NibeGjøl Bredninger derfor udeladt. Ulvedybet indgår i behandlingen og NibeGjøl er udeladt, når der er tale om en art, der især tælles i selve Ulvedybet (f.eks. taffeland og krikand). NibeGjøl indgår i behandlingen og Ulvedybet er udeladt, når der er tale om en art, der især tælles i selve Limfjorden (f.eks. lysbuget knortegås og pibeand). Enkelte lokaliteter, især blandt de gamle reservater, har ikke været omfattet af optællingsprogrammet alle år. Det gælder f.eks. Havrvig Grund og Klægbanken, der først blev integreret i Tipperne Feltstations optællingsprogram fra efteråret Basnæs Nor blev kun optalt af statsskovdistriktet frem til DMU genoptog optællingerne i Basnæs Nor i efteråret 1999 i erkendelse af at et af de vigtigste gamle reservater i ØstDanmark ellers ikke ville blive optalt. Tilsvarende for de nye lokaliteter, hvor Saltholm kun er blevet optalt i i forbindelse med DMU s arbejde med undersøgelser af eventuelle effekter af Øresundsbroforbindelsens etablering på rastende vandfugle i EFFuglebeskyttelsesområde 11 (Fox & Hounisen 1994, Noer & Christensen 1996, Fox m.fl. 2), samt Nissum Fjord og Vest Stadil Fjord, der kun er optalt med fuldt program i (enkelte tællinger i begge områder i ). 3.2 Optællingsmetoder benyttet fra land og fly I de nye reservater blev fugle optalt mindst én gang månedligt i perioden medio august ultimo december. I højt prioriterede optællingsområder blev der udført 13 månedlige tællinger og i lavt prioriterede optællingsområder én månedlig optælling. Baggrunden for prioriteringerne er aftalt mellem DMU og Skov og Naturstyrelsens Reservatsektion (Clausen 1994a). I de gamle reservater er der som hovedregel udført én månedlig optælling. Gamle reservater optalt af observatørerne på DMU s feltstationer på Tipperne og Vejlerne er dog som regel optalt 26 gange månedligt. 22
25 Optællingerne af fugle omfattede vandfugle, dvs. lappedykkere, skarv, fiskehejre Ardea cinerea, andefugle, blishøne, samt fire udvalgte vadefuglearter: vibe, hjejle, stor regnspove samt almindelig ryle. På udvalgte lokaliteter, især de der dækkedes af observatørerne på DMU s feltstationer, udførtes en mere omfattende optælling, der inkluderede alle arter af vadefugle. Optællingsprogrammet bestod både af optællinger af fugle fra land og fra flyvemaskine. Ved optællinger fra land benyttedes metoder udviklet ved undersøgelserne i forsøgsreservaterne (Madsen m.fl. 1992a,b,c,d, 1995). Det vil sige at fugleflokke optaltes med teleskopkikkerter, hvorefter deres antal og placeringer indtegnedes på feltkort (tilpassede kopier af topografiske kort). Forekomst og position af menneskelige aktiviteter (jægere, windsurfere og andre sejladsaktiviteter, fiskere, naturvandrere) indtegnedes ligeledes på feltkort, og dato, klokkeslæt og vejrforhold noteredes. Efterfølgende blev de optalte fugleflokke og menneskelige aktiviteter inddateret i databaser. Hvis fuglene optaltes på vandarealerne blev dato, art og antal indtastet sammen med en angivelse af i hvilket 1 km²kvadrat i UTMzone 32 nettet de var blevet optalt. For enkelte reservater øst for Storebælt benyttedes UTMzone 33 nettet. Blev fuglene optalt på landarealer blev de indtastet sammen med en angivelse af forud definerede, velafgrænsede landområder. Det kan dreje sig om en specifik ø, f.eks. Enø i Dybsø Fjord, eller et specifikt større landområde i umiddelbar nærhed af reservatet, f.eks. Saksfjed Inddæmning ved Hyllekrog. For de fleste gamle reservater var der i forbindelse med andre optællingsprogrammer allerede indarbejdet områdeafgrænsninger, der ikke var kodet med reference til specifikke UTMzone kvadrater. I alle disse tilfælde er den eksisterende kodning af data bevaret. I områder der er svære at optælle fra land optaltes vandfuglene fra fly. Ved optællinger af fugle fra fly benyttedes metoder udviklet ved de landsdækkende optællinger af vandfugle (Pihl & Frikke 1992). Tre områder blev altid optalt fra fly, nemlig Rågø Flak, det Sydfynske Øhav samt Lillebælt omkring Bågø og Årø. I disse områder benyttedes frem til 1997 en metode, hvor fugleflokke registreredes sammen med et tidspunkt, og ruten samtidigt indtaltes med tidspunkter hver gang let genkendelige geografiske lokaliteter som næs, knuder, småøer, rev, havne, byer og herregårde passeredes. Nord for Rågø benyttedes derudover transektflyvning med faste start og slutpunkter, som identificeredes med flyets GPS. Efterfølgende blev fugleflokkene ved kobling af rute/tidsbeskrivelsen og fugleflokkenes tidsangivelse manuelt indplaceret i nærmeste 1 km² UTMzone kvadrat. Fra 1998 er der benyttet differential GPS til positionering. GPS en logger hvert 5. sekund flyets position, hvorefter flyruten imellem de loggede positioner beregnes. Flyets positioner flettes med fugleflokkenes tidsangivelse, hvorefter flokkenes positioner fastlægges. Andre områder, der regelmæssigt blev optalt fra fly, er Agersø, Læsø, østkysten af Vendsyssel og Himmerland. Her blev flokkene optalt i forudbestemte områder, der benyttedes ved de landsdækkende optællinger af fugle fra fly (jf. Joensen 1974, Laursen m.fl. 1997a). Områderne blev i denne undersøgelse underopdelt med henblik på at fordele fuglene mellem 23