7 av 10 norskpakistanske barn må ha ekstra språkhjelp
Nesten alle norskpakistanske barn er født i Norge. De fleste kan likevel for dårlig norsk til å følge vanlig undervisning i skolen.
Hver fjerde elev i Oslo-skolen klarer ikke å følge vanlig språkundervisning. Ny forskning viser at tospråklige sliter mer enn tidligere antatt med å forstå skolespråket. Stein J Bjørge
Sist oppdatert 24. november 2013
— Hva er kjennetegn på en fagtekst?
En god del av hender strekkes i været i syvendeklassen på Mortensrud skole når lærer Bente Frøhne repeterer i norsktimen fra forrige uke. Men ikke like mange som når Aftenposten spør hvem som snakker et annet språk enn norsk hjemme. Da går alle hendene i været.
I denne klassen har 14 av 22 elever vedtak om forsterket norskopplæring. Dermed blir «særskilt norskopplæring» mer regelen enn unntaket. Ved gruppeundervisning sørger lærerne for å plassere de med særskilt norskopplæring sammen.
Det hender en ekstra lærer tar ut elever som henger etter til individuell undervisning. En klasse med høy andel med behov for særskilt norsk får også ekstra lærerressurser, slik at undervisningen kan tilpasses dem i mindre grupper.
— Det er ganske stort spenn i nivået blant dem med særskilt norskopplæring, men vi er bevisste på at særskilt norsk kun skal gis dersom det er behov, sier rektor Astrid Madsen på Mortensrud.
Afghanere trenger mest særskilt norsk
Nye tall Aftenposten har fått fra Utdanningsetaten i Oslo, viser at det er klare forskjeller i hvor godt norsk tospråklige barn snakker etter hvilket morsmål de har. Den største gruppen er norskpakistanere.
Sammen med tamiler og vietnamesere er de en av innvandrergruppene med lengst botid i Norge, og 91 prosent av skolebarna med pakistansk bakgrunn er født i Norge.
Likevel har 7 av 10 urduspråklige i Oslo-skolen vedtak om særskilt norskopplæring, hvilket innebærer at de ikke kan godt nok norsk til å følge den ordinære opplæringen.
Sammenlignet med andre grupper med lang botid, skårer urduspråklige lavt. Omtrent halvparten av de med vietnamesisk morsmål følger vanlig undervisning. Det samme gjelder spanskspråklige, en gruppe som i stor grad består av barn med chilensk bakgrunn.
Aller høyest andel med særskilt norskopplæring har de som snakker det afghanske språket pashto som morsmål. Hele 92 prosent i denne gruppen, som er relativt liten, trenger særskilt norsk. Imidlertid har afghanere relativt kort botid i Norge, og de færreste skolebarna med afghansk bakgrunn er født her.
- Høres fryktelig høyt ut
Totalt blant de minoritetsspråklige elevene er det bare 1 av 3 som kan så godt norsk at de kan følge vanlig norskundervisning. Med omtrent 40 prosent minoritetsspråklige i Oslo-skolen, betyr det at hver fjerde elev mangler tilstrekkelig norskkunnskap til å følge normal undervisning.
- At 2 av 3 minoritetsspråklige trenger særskilt norskopplæring høres jo fryktelig høyt ut. Samtidig er dette en samlekategori for veldig mange forskjellige språkutfordringer, sier forsker Anders Bakken ved forskningsinstituttet NOVA.
Han påpeker at det er forskjell på å mestre «hverdagsnorsk» og norsk til bruk i skolen.
— Og dette handler ikke nødvendigvis bare om å ha et annet morsmål, men er like gjerne et spørsmål om klasseforskjeller. For en elev fra middelklassen vil begrepene man bruker i naturfag kanskje være kjent, mens barn som har lavt utdannede foreldre, og som kanskje er analfabeter, som regel ikke har den samme begrepsforståelsen, sier Bakken.
- Innvandrernes åpenhet spiller inn
Det samme er budskapet fra rektor Hanne Hauge på Gamlebyen skole, som har en av landets mest mangfoldige elevgrupper.
— Dette kan være elever som gjerne kan snakke norsk i skolegården, men som vi forstår at har store utfordringer med å forstå innholdet i begreper og nyanser, sier Hauge.
Hun påpeker at selv om norskpakistanere som gruppe har vært i Norge lenge, foregår det fortsatt innvandring som kan ha stor påvirkning på hvilket språk som snakkes hjemme.
Fikk råd for å lære barna sine bedre norsk
— Man må ta i betraktning at mange barn som er født i Norge, har én forelder som kan ha bodd i Norge ganske kort tid. I slike tilfeller blir for eksempel urdu ofte hjemmespråket, og dette vil jeg tro gjelder en ganske stor andel av dem som er født i Norge og får særskilt norskopplæring, sier Hanne Hauge, rektor på Gamlebyen skole,Bakken mener at utdanningsnivå spiller inn i forskjellen mellom landgruppene, men også at hva slags åpenhet gruppene har til de landet de kommer til også kan spille inn.
— Vietnamesere gjør det for eksempel stort sett ganske bra, selv om utdanningsnivået til dem som kom ikke var spesielt høyt, sier Bakken.
Tospråklige barn har større utfordringer enn tidligere antatt, mener professor Monica Melby-Lervåg.
Hun er professor i spesialpedagogikk ved Universitetet i Oslo, og deres forskning viser at de tospråklige har svakere språkforståelse på skolespråket enn de enspråklige barna. Denne forskjellen blir heller ikke mindre når barna blir større.
- Det er urovekkende, særlig med tanke på den store andelen minoritetsspråklige i Oslo-skolen, sier Melby-Lervåg.
Prosjektet har undersøkt språklæringen til hundre tospråklige med urdu som morsmål sammenlignet med elever som bare snakker norsk.
Vil bruke 50 nye millioner på skoler og barnehager
— Vi har brukt et stort utvalg lese- og læringstester og sammenlignet utviklingen med de enspråklige. Den gode nyheten er imidlertid at dette går an å gjøre noe med, dersom man setter inn innsatsen tidlig nok, sier Melby-Lervåg.Systematisk og intensiv språktrening i barnehagen har nemlig klar effekt, ifølge forskningen.
— Men da må det være et visst omfang over opplæringen. Selv om barn lærer språk gjennom lek, er det ikke sikkert det hjelper så veldig på norskferdighetene i et miljø der få andre snakker godt norsk, sier Melby-Lervåg.
Pashto (Afghanistan) 92,2 Farsi (Afghanistan/Iran) 86 Somali (Somalia) 74,2 Dari (Afghanistan) 71,6 Polsk (Polen) 71,5 Urdu (Pakistan) 70,3 Albansk (Kosovo/Albania) 67,9 Arabisk (Midtøsten/Nord-Afrika) 67,6 Tyrkisk (Tyrkia) 67,2 Kurdisk (De kurdiske områdene) 67,1 Tagalog (Filippinene) 66,4 Berbersk (Marokko/Algerie) 65,7 Tigrinia (Eritrea/Etiopia) 62,2 Punjabi (Pakistan/India) 62 Tamil (Sri Lanka/India) 56,1 Vietnamesisk (Vietnam) 53,7 Spansk (Chile/Spania) 51,2 Russisk (Russland) 40,2 Engelsk (England/USA/Karibien) 25,7 Svensk (Sverige) 2 Tabellen viser hvor stor andel som har vedtak om særskilt norskundervisning fordelt på registrert morsmål. Kun du 20 største språkgruppene er med i oversikten. De klart største språkgruppene i Oslo-skolen er urdu, somali, arabisk og tamil, som utgjør flere elever enn de andre språkgruppene til sammen. Kilde: Utdanningsetaten
Slik registreres morsmål i Oslo-skolen
En minoritetsspråklig elev defineres med et annet morsmål enn norsk og samisk. Morsmål defineres som «det språket som eleven først lærte som barn og/eller som eleven bruker til daglig». Skolene innhenter opplysninger om morsmål ved innskriving (før skolestart i første klasse) eller samtale med elev/foresatte.Hvorvidt eleven får et vedtak om særskilt norskopplæring, er en pedagogisk vurdering av elevens språkkompetanse. Et slikt vedtak utløser ekstra lærerressurser til skolen.
Helene Uri: Norge har så mange språk. Hva med å lære oss litt flere av dem?
Rektorer bekymret: Skolene har liten mulighet for å gi syke barn hjemmeundervisning
Engelskspråklig skoleklasse presenteres som et solskinnsprosjekt. Språkrådet er oppriktig bekymret | Åse Wetås