Läser ibland eftersom jag har en avlägsen släkting som bott i Colombia med sin man (därifrån) och deras två barn. Hon fick jobb i Sverige förra april och mannen var tvungen att jobba kvar till senhösten, då fick dom exakt samma besked som ni om tid. Som jag fattade det gick hon faktiskt upp på M-verket och grät. För det är förfärligt. Och han börjar nu jobba om en vecka och har alla papper i ordning.
Hurra för dem! Och det känns ju inte som ett helt osannolikt scenario, att gå upp på Migrationsverket och gråta, faktiskt...
Jag förstår din tanke, men det hjälper inte att tjata. Jag håller mig strikt till ansökningsdatum och placerar de som ringer/mejlar orimligt mkt längst ned för att markera att tjat hjälper ej. Kompletta ärenden får beslut snarast och från med 1 april ska fler och fler handlägga i den elektroniska sfäten som ert ärende befinner sig.
Jag har faktiskt en liten lista med nr som jag väljer att inte svara på när de ringer. utan jag tar 'tjatmonstrena' i slutet av dagen med mitt effektiva mantra av 'turordning och akuta ärenden först'. Efter ett tag ger de upp och inser att ALLA som söker vill bo med sina nära o kära och att de allta flesta ärenden, är solklara ärenden som din familj. Många är gifta med barn, nyetablerade förhållanden är i klar minoritet.
Also, den tiden jag lägger på mejl och telefon till anhöriga som bara vill veta om beslut, är tid som tas från handläggning. Jag skulle säkerligen kunna fatta ca 3-7 fler beslut om jag inte kommunicera ut standardsvar till personer som tror att jag kommer att ha glömt deras ärende om de ej ringer varje dag 10.15. Tro mig, min enhet glömmer aldrig ett ärende, det är människoöden vi hanterar och jag ser till kommunicera snarast om jag vid första granskning upptäcker att nåt fattas och jag begär alltid in elektroniskt för att vinna tid jmf med postgång. Dock finns det alltid ett par personer som ändå hellre postar än mejlar? Födda på 70 och 80-talet och vana vid internet... Den tid det senare tar att skicka tillbaka bilder i original jmf med om de mejlat dem istället...
Tack för dina kommentarer! Jag fattar ju det här med att om ingen skulle hålla på och tjata skulle det gå mycket snabbare. Samtidigt känns det så himla outhärdligt och orimligt med FJORTON MÅNADER att det är helt omöjligt att stå ut med tanken att bara sitta hemma och vänta. Jag vet inte vad vi ska göra, faktiskt. Jag hoppas att vi mot alla odds ändå blir beviljade förtur. Men om vi inte blir det, du som vet, vad är en realistisk tidsram som vi kan tänka oss (jag vet att alla ärenden är individuella och räkna med 14 månader och blablabla, men ge oss någon liten halmstrå att hänga upp lite hopp på, jag sitter här på andra sidan jorden med en treåring utan sin pappa...)?
Hej! Det är tyvärr väldigt långa handläggningstider, sist jag kollade i E3 (arbetar med att få ned pappersärendena till) så skickade de ut kallelser till ambassader för de som sökt september/oktober.
Förtur kan bli väldigt svårt, men efter att han varit på sin intervju, finns det inget som hindrar honom att resa till Sverige via ett annat Schengen-land om han är viseringsfri/har visum. Vi ser nämligen inte att han är i Sverige om han reser in via ett annat Schengenland.
I ärenden där det finns barn inblandade och allt är reko, så resonerar våra beslutsfattare att ingen skada skedd och vi på MigV får ju som sagt var ej reda på det... Jag är säker på att det är många viseringsfria och andra med visum som har gjort så där jag har handlagt men det jag ej vet etc.
Ni bokar sedan tid i Umeå efter beslutet och kortet skickas hem till er. Han kommer visserligen ej kunna aebeta/folkbokföra sig etc. fram till beslutet, men ni är i vart fall tillsammans!
Der kommer som sagt var skjutas till flertalet handläggare till E3, sedan nyanställer vi (bara på min enhet) 7-8 stycken nya handläggare nu i april. Förhoppningsvis kommer vi ikapp med onlineansökningarna!
Men kallelse till intervju nu för de som sökt i september/oktober, det innebär ju en väntetid på sju månader bara på intervjun... Det är ju helt otänkbart, även om väntetiden kanske blir en månad kortare eller så nu med nyanställningarna. Åh, så hopplöst allt känns.
Shit!! Det jag undrar är hur det kan ta såå lång tid nu när det bara tog typ 4 månader för oss år 2012. Har det hänt ngt? Är det pga alla flyktingar? Fler ärenden att ta hand om?
Ja, tydligen är det framför allt det. Väldig ökning av asylansökningar, inte motsvarande ökning av handläggare... :(
Det går sakta men säkert framåt. Just nu har vi börjat komma tillbaka från semester och jobbar med och skickar intervjukallelser för ärenden som kom in i November.
Jag vet att det är långa väntetider men håll ut och tänk på att det är många andra i samma situation. Vi gör vårt bästa.