Slik talte Theresa May | BI
Slik talte Theresa May
Theresa May kan bli den nye anti-Thatcher, skriver Gudmund Hernes, professor II ved Handelshøyskolen BI.
Den var kort, bare 628 ord, og tok mindre enn fem minutter. I det ytre kastet hun glans på sin forgjenger, David Cameron. I virkeligheten var den en drepende dom over feilslått politikk - og et radikalt brudd med Thatchers konservatisme. Den er verd å lese.
Kjempe mot brennende urett
Skal tenke på dere, ikke de mektige
Til dem, sa May, ville hun tale direkte. «Jeg vet dere jobber døgnet rundt, gjør det så godt dere kan, at livet kan være en kamp.» Omkvedet i talen var dette: «The government I will lead will be driven not by the interests of the privileged few, but by yours.»
Tale mot privilegier
Altså en tale mot privilegier og urett, og for samfunn og samhold: «We, us, together.»
Skal hun lykkes, kan hun ikke overlate målene – utdanning, helse, bolig, fordeling – til markedet.
Hun hadde sett vår tids versjon av det den store britiske konservative politiker Benjamin Disraelis i 1845 beskrev i romanen Sybil. Den hadde undertittelen The Two Nations, og handlet om arbeiderklassens elendighet. May skal styre et land som stadig er klassedelt – og hun har spent buen høyt. Og skal hun lykkes, må hun først vinne over sine egne: privatskolegutta og finanstoppene som har rådet grunnen i Storbritannia.
Nå gjelder det at hun gjennomfører: «The proof of the pudding is in the eating.»
Likheten under press i Norge
Tilliten til toppene er svekket. Deler av næringseliten konkurrerer om å skyte seg i foten. Panama-papirene har brakt flere i miskreditt. Andre synes de har gjort en så svær jobb med å si opp folk at de bevilger seg selv høyere gasje: Toppledelsen i Statoil ikk et lønnshopp på 20 millioner i 2015, en ledelse som også har bulket selskapets rennommé, for eksempel i Angola.
«Statoils system for lederlønninger er i samsvar med statens retningslinjer», forklarer informasjonsdirektøren. Men hvem fastsetter statens retningslinjer? Eller tillater utviklingen av meningsløse lønninger og større ulikhet i andre av statens virksomheter, som i sykehus eller i Forskningsrådet?