Jeg tenkte å ta en liten status på hvordan min kropp kommer seg nå rett etter fødselen. Det er endel som henvender seg til meg og er bekymra for at de ikke «blir den samme» igjen, at kroppen forfaller og at «livet er over» etter et svangerskap og en fødsel. Og det er noen som synes det er godt å se at dette faktisk ikke er tilfelle 😉
Så, som jeg nå har klart å skvise inn i omtrent annenhvert setning i alt jeg har sagt til nå om fødsel og svangerskap, er jo dette min tredje (jeg er bare så stolt!). Men det betyr også at kroppen har fått litt mer medfart enn om det var den første. For alt det som skjer i kroppen, blir liksom «mer» og større for hvert svangerskap. Ting er slækkere, og prosesser går raskere (diastase, kynnere, fødsel, etter-rier osv).
Men magen er helt sinnsykt myk, skikkelig bolledeig-mage 🤣 Chris fikk helt sjokk da sykepleier på sykehuset sjekket hvor mye livmor hadde gått sammen på kvelden 🤣 man kan liksom trykke rett igjennom. Og det er fremdeles ganske mykt nå.
Mine vanlige jeans begynner å komme seg på, men de er fremdeles ganske trange, så jeg foretrekker å bruke tights og joggings. En dag i jeans tror jeg at jeg vil vente litt med enda.
Magemusklene og bekkenbunnen har jeg ok kontakt med. Dette har jeg trent hele veien, og jeg startet på igjen med en gang etter fødselen. De første dagene var bekkenbunnen spesielt vanskelig å få has på, men nå føles det ut som at det tar seg opp. Likevel tipper jeg at dersom jeg hadde tatt en «knipetest» hos fysio, ville den kommet ganske dårlig ut 😉 De første dagene føltes det føles det ut som at alt ramla ut der nede når jeg gikk. Så jeg måtte gå å tenke på å trekke opp og inn (som om jeg trekker en tampong innover), og måtte gå ganske sakte for å holde det spennet. Det kan også føles ut som at alt er litt «stort» der nede. Men, nå etter bare en uke, har jeg bedre kontroll, og «alt ramler ut»-følelsen som jeg hadde i starten har begynt å gi seg.
Jeg bruker også en ab-healer et par timer om dagen. Den kan hjelpe på diastasen nå rett etter svangerskapet, ettersom kroppen er i gro-modus. Den gjør nok ikke så mye for de som ikke har noen problematikk, men mtp diastase (svangerskap, overvekt eller bukoperasjoner) så kan den gi litt ekstra hjelp. Jeg synes det blir mer stabilt i kjernen når jeg bruker den, og etterpå.
Ifht smerter «der nede» så har det også gitt seg ganske bra. Jeg fikk bare noen skrubbsår som svei ganske ille. Men etter 2-3 dager kunne jeg fint tisse uten å få vondt. Idag prøvde jeg å sitte på sykkel, og det gikk helt fint! Etter-riene varte i 4 dager (spesielt ved amming), og var såpass vonde at jeg tok Paracet og Ibux mot det. De blir verre for hvert svangerskap. Det kan være greit å bare huske på at de kommer 😉 det er det som gjør at livmora trekker seg sammen igjen, fra 1kg til ca 50gram. Etter fødselen synker den ned til ca navelhøyde.
Litt mer om hva som skjer med kroppen ved fødsel og rett etterpå kommer i et eget innlegg snart! (Ting tar bare litt tid for tida ;)).
Du er bare fantastisk flink å dele 🤗 Jeg var jo faktisk ganske energisk og trente masse da jeg fikk min første for over 32 år siden. Styrketrening hver dag og jogga ei mil først, når jeg hadde barnevakt. 14 år senere fikk jeg den siste og med min naive tro, så tenkte jeg at nå var det bare å hive seg i treningen igjen. Kjøpte rollerblades og ut på tur med barnevogn😂😅 Jeg hadde glemt at jeg gikk på krykker nesten hele svangerskapet, med alvorlig bekkenløsning 😂😂 Så etter en km. var det bråstopp 😅 Satte meg på fortauet å fikk av meg rollerblades og gikk på sokkelestene hjem igjen 😂🤣😂