Bare se og ikke høre? - Dagbladet
Bare se og ikke høre?
«Du, åssen funker en god historie i radioen ' a, når vi ikke ser deg, mener jeg?». Splæsj. Frokostegget traff tallerkenen. Og så brøt latteren løs. For er det ikke grenser for hvor mye dumt man skal høre gjennom etermediene?
27. oktober 2000 kl. 11.31
Dette var i Nitimen en lørdag morgen, og om ikke programlederens replikk er direkte gjengitt, var meningen akkurat det som står.
Og faktisk er det fortsatt slik at når vi slipper forstyrrende vignetter og flimrende bilder og reklame og programledere som reklamerer for seg selv i den tro at de er mye viktigere enn dem de skal presentere i tv, ja, da skjerpes faktisk øret. Vi hører mer. Vi opplever mer. Fordi vi kan lage våre egne bilder.
I mediene graver man sin egen død, man meler sin egen mor. Hadde man samlet alt hva man har hørt, kunne det blitt en artig liten bok.
Farlig å kaste stein når man sitter i byens største glasshus?
Sikkert, men jeg er fullt klar over at språkfeilene også har rike tider i de trykte medier. Avisene slurver mer enn noen gang og lar de utroligste ting passere. «Han omkom i hjel» kunne vi lese i en dagsavis for et par somrer siden. At man ikke kan forskjellen på når og da, enda og ennå, oppe og åpen, er bare blåbær.