Produktioner med hjältar från den legendariska Marvel-franchisen är en ihållande tendens i filmbranschen. Den här gången är tanken både originell och lockande, men resultatet är dessvärre inte riktigt i klass med ambitionerna.
Agent Carter är skapad av Christopher Markus och Stephen McFeely som bland annat har skrevet manus till Captain America: The First Avenger (2011) och Captain America: The Winter Soldier (2014). Handlingen börjar direkt efter Andra världskriget när Captain America, Peggy Carters (Hayley Atwell) stora kärlek, förmodas ha dött. Peggy anställs som sekreterare på SST (Strategic Scientific Reserve) där hon får ta hand om enkla uppgifter och förbises som viktig resurs eftersom hon är kvinna. När Howard Stark (Dominic Cooper) anklagas för förräderi rekryteras hon i all hemlighet för att rentvå hans namn med hjälp av butlern Edwin Jarvis (James D’Arcy).
Christopher Markus och Stephen McFeely har verkligen haft en bra idé och de bästa avsikter när de har skapat den här serien. Att göra en historia om en kvinnlig dubbelagent i efterkrigstidens New York, med en blandning av Marvel-världens element och kalla kriget, är strålande. Agent Carter är tveklöst både underhållande och välproducerad, med en elegant tidsanda och finurliga undertoner. Problemet är att serien verkar lite billig och alltför lättsmält på grund av ett par berättarfriheter som underskattar publiken. Naturligtvis är detta bara ren underhållning, men man får en känsla av att hela produktionen är hopslängd på väl kort tid. Inspelningen präglas av enkelt studioarbete med överdriven bildredigering, vilket luktar skrikig reklamfilm utan större djup.
Dessutom får man inte lära känna rollfigurerna tillräckligt bra och de är bitvis överdrivna och har tendenser till överspel. Vackra Hayley Atwell gör visserligen en fin roll som den tuffa Peggy Carter, men man får inte komma henne tillräckligt nära och bristen på empati försvagar seriens emotionella effekt.
Vi kan dock ändå sammanfatta med att detta är helt okej underhållning inom genren och möjligheten till en bättre uppföljare bör absolut finnas inom räckhåll. Med viss tvekan sträcker vi oss till fyra stjärnor.
Agent Carten går att strömma från Netflix nu och den tekniska kvaliteten är som förväntat hög, även om bilden har en tendens att bli för gräll och har en känsla av ”för mycket vaselin på linsen”. Ljudet är också bra, men blir i perioder för våldsamt. Slutsatsen blir att både bilden och ljudet är uppskruvat ett par snäpp för att kompensera för bristen på kvalitet i den tekniska delen av produktionen.
Förväntningarna på Galaxy S III har varit skyhöga och förbokningarna slår nya rekord. Nu är den äntligen här och den uppfyller de flesta önskemålen. Skärmen har blivit rejält mycket större och är nu nästan uppe i Note-klass. Det är dessutom en av de bästa skärmarna vi har sett med fantastisk kontrast och utmärkt färgåtergivning. Tack vare den höga upplösningen blir text skarp och lättläst trots att skärmen är hela 4,8 tum. Lika imponerande är att det inte gått ut över ergonomin. Mobilen är väldigt tunn men ändå rundad så att den ligger bra i handen.
Den känns också väldigt snabb att använda trots att klockfrekvensen inte är riktigt lika hög som hos vissa konkurrenter, men prestandatester visar att den faktiskt ligger lite efter dessa. Lagringsutrymmet är lite snålt tilltaget med bara 16 GB men å andra sidan kan man stoppa i microSD-kort för att bygga ut det mångdubbelt. Ett exempel på hur man använder alla hästkrafterna är att man kan förminska videospelaren och göra något annat medan man fortsätter se på filmen i ett flyttbart fönster. Imponerande rent tekniskt även om vi inte kan komma på någon situation där vi saknat denna finess.
Kameran är mycket bra och dessutom väldigt snabb. Man har intressanta funktioner som att automatiskt välja bästa fotot ur en serie, samt att kunna ta ett foto medan man filmar i full HD.
Som den första Android-mobilen utmanar Galaxyn även Apples röstigenkänning Siri. Man kan alltså få svar på frågor och styra vissa funktioner bara genom att prata med den. Den lider dock av samma problem som Siri, nämligen att det inte fungerar på svenska. Även när man pratar engelska med den så är den inte riktigt lika bra och då är ändå Siri långt ifrån perfekt.
En intressant finess är att mobilen håller koll på om du tittar på skärmen eller inte. Straxt innan den tänkt släcka skärmen tar den en bild av ditt ansikte och om ögonen är riktade mot mobilen så fortsätter skärmen lysa. Mycket praktiskt när man läser längre texter och slipper peta på skärmen hela tiden för att hålla den igång. Man kan även föra luren till örat mitt i en SMS-konversation så ringer den automatiskt upp den andre parten.
Hårdvarumässigt är alltså Samsung i toppklass och den har många intressanta finesser som konkurrenterna saknar.
Samsung har gjort det igen. De har levererat en riktig topptelefon som imponerar på alla områden. Men är den perfekt? Nej, vi saknar 4G. Är det den solklart bästa mobilen? Nej, vi är lika imponerade av HTC One X. Är det årets mobil? Det är så klart för tidigt att säga med bland annat en iPhone 5 som väntas senare i höst. Har du gått och varit sugen på en Galaxy S III så ska du dock så klart slå till för den uppfyller alla förväntningar och lite därtill.