Fil:Alfred Krupp.jpg|thumb|«Kanonkongen» Alfred Krupp (1812–1887) Fil:Krupp Factory WWI.jpg|thumb|Fra Krupps kanonfabrikk 1915. Firmaet leverte kanoner til den tyske hæren og marinen under første verdenskrig. Fil:TigerITankTunis.jpg|thumb|Kruppbygget Tiger-stridsvogn fra 1943 i Tunis Fil:Bundesarchiv B 145 Bild-F011595-0003, Essen, Krupp Werke.jpg|thumb|Krupp-fabrikkene (Krupp-Werke) i Essen 1961. Fil:Bundesarchiv B 145 Bild-F009230-0011, Essen, Firma Krupp, Lokomotivbau.jpg|thumb|Produksjon av lokomotiver i en av Krupp-konsernets (Firma Friedr. Krupp) fabrikkhaller i Essen 1960. Krupp-familien er et prominent 400 år gammel tysk dynasti fra Essen. De har blitt kjente gjennom stålproduksjon og produksjon av ammunisjon og våpensystemer. Familienbedriften, som i moderne tid er kjent som Friedrich Krupp AG Hoesch-Krupp, fusjonerte med Thyssen AG i 1999 til ThyssenKrupp AG som er et stort industrikonglomerat. Krupp har blitt et språklig begrep som viser til den fremstående stålkvaliteten, når man sier Hart wie Kruppstahl («hardt som Kruppstål»). Selskapet ble grunnlagt i 1811 i Essen. Kjente ledere av selskapet var Gustav Krupp von Bohlen und Halbach (1870–1950) og sønnen Alfried Krupp von Bohlen und Halbach (1907–1967). De første nedtegnelsene om Krupp familien er fra 1587, da Arndt Krupp ble medlem av handelslauget i Essen. Han var en handelsmann som hadde kommet til byen rett før et pestangrep og ble en av byens rikeste menn ved å kjøpe opp eiendommer fra folk som flyktet fra pesten. Etter hans død i 1624, tok hans sønn Anton over familiebedriften, og særlig den utvidede børsemaker-virksomheten som følge av tredveårskrigen (1618 – 1648), og dette var begynnelsen på familiens lange tradisjon som våpenprodusenter. Gjennom århundrene fortsatte familiens virksomhet, noe som førte til at familien etter hvert ble en av de mest innflytelsesrike i Essen, og de samlet stadig større eiendommer. på midten av 1700-tallet anskaffet familien en større kvern, andel i fire kullgruver og i 1800 en større smie ved elven i Essen. Da Kruppkonsernets grunnlegger Friedrich Krupp overtok driften av smien og gruvevirksomheten, dannet dette firmaet grunnlaget for konsernet. Konsernet er kjent for gruvevirksomheten i Ruhrområdet og den tilhørende våpenproduksjonen, både for Tyskland, men også til andre land, herunder Storbritannia. Blant annet leverte Krupp hovedkanonene på Oscarsborg festning. Under første verdenskrig leverte Krupp til begge de to stridende partene. Krupp var den viktigste våpenfabrikken i Tyskland mellom 1860 og 1945. De kom tidlig inn i samarbeid med Adolf Hitler og nazistene og ble en forutsetning for den tyske opprustningen i mellomkrigstiden. Under første verdenskrig kalte de tyske soldatene noe respektløst den store kanonen med 42 cm kaliber for Tjukke Bertha (tysk: Dicke Bertha), etter eieren Bertha Krupp von Bohlen und Halbach og Gustav Krupps hustru, mens under andre verdenskrig ble jernbanekanonene kalt Gustav etter Gustav Krupp selv. Etter andre verdenskrig ble det reist krigsforbrytersak i Nürnbergprosessene mot konsernet med anklager om forbrytelser mot menneskeheten, blant annet på grunn av bruken av slavearbeidere. Gustav Krupp ble først anklaget ved hovedprosessen, men ble ansett for å være for senil til å kunne dømmes. Det ble da gjort forsøk på å føre anklagen over til sønnen Alfried, men dette lot seg ikke gjøre av formelle grunner. Det ble derfor i etterkant av hovedprosessen reist en egen sak mot Kruppkonsernet, den såkalte Krupp-prosessen, hvor Alfried Krupp ble dømt til 12 års fengsel som ble sonet i Landsberg fengsel. Han ble løslatt etter tre år i 1951. Før han døde i 1967, etablerte han Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung.
Friedrich Krupp (1787–1826), grunnlegger Alfred Krupp (1812–1887), «Kanonkongen» Friedrich Alfred Krupp (1854–1902), gift med Margarethe Freiin von Ende (1854–1931) Bertha Krupp (1886–1957), datter av Friedrich Alfred og gift med Gustav von Bohlen und Halbach (1870–1950) Alfried Krupp von Bohlen und Halbach (1907–1967), «den siste Krupp» Arndt von Bohlen und Halbach (1938–1986) sa fra seg arven til fordel for Stiftelsen i 1966)