On the other side of the hill
skip to main | skip to sidebar
On the other side of the hill
Personal reflections - because it is important
20140703
What if a Red Cross was attacked - in cyber?
Lately the word on the street has been: "Any news on the Energetic Bear?" It's all about an entity that likely is state sponsored and from Eastern Europe, according to medier.  Both F-Secure and Symantec have published reports on the matter. The Energetic Bear, according to medier, systematically targets hundreds of Western oil and gas companies, as well as energy investment firms. This made me think - What if a state or state sponsored entity did the same to a Red Cross (or similar) institution?
Far as I can tell, the Energetic Bear and their SCADA-targeting cyber weapon named HAVEX so far have been mentioned to be targeting the energy sector´s SCADA systems. But when you read  the reports from F-Secure and Symantec the picture is a lot different.
Few seem to be talking about the fact that also hospitals, financial institutions, telcos and other branches depend on both SCADA systems - and power.
This makes the whole Energetic Bear case more worrying. Have all gone blind on watching "the energy silo"?
But what if...
Then this article did catch my eye: "Big cyber hack of health records is only a matter of time" - sure I agree totally, but again when medier writes about cyber attacks they go the easy way and pick the privacy angel. Of course that angle is important, but what if a cyber attack on a hospital was targeted to the hospital´s SCADA systems? This could, as Karl Rauscher writes, "leave doctors scrambling in the dark, machines failing, and patients dying in their beds". It is to me very hard not to agree with Mr. Rauscher, and this is the center of gravity regarding targeted advanced attacks on health institutions; it will be about life and death.  Information theft and privacy violations will likely not be the main intent of an aggressor wanting to disrupt a hospitals capabilities to operate as a hospital. And mind you, such an attack will occur without the health institution even knowing who hit them.
And then...the questions
Hospitals (and similar) are in times of war protected under the Geneva Convention - would a cyber attack on a hospital (and similar) be a violation of this Convention? Should, for example, hospitals have special labeling on the Internett? A kind of cyber Red Cross on their communication lines and end point infrastructure?
When cyber vectors are used in war, would an attack that affects a hospital be a violation of the Convention and should it then be punished?
The Cyber domain is ​​recognized as fighting domain, similar to the land, sea and air domains. So to me the first thought is to say that we must think as we are used to in our analog world.
Actually the "Markers in Cyberspace virtual group" have been discussing Internett marking for years and College of Europe has the issue mentioned in "Technological Challenges for the Humanitarian Legal Framework".
Discussions are fine, but this has, in my opinion, to be addressed by a global entity - and there is not many to choose from.
Just to make it worse
Very recently NATO updates cyber defense policy as digital attacks become a standard part of conflict and Article 5 will also apply in cyberspace. This is good news, but if an asynchronous actor makes the cyber attack against a hospital - or other societal entity, then what? By whom and how should the attacker be taken out and punished? Can states "hack back" towards an unknown entity? Should the attacker, if caught, later be tried by The International Court of Justice?
And even more; is it an act of crime or an act of war? For how long can governmental bodies and NATO discuss "who owns the mayday" before countermeasures are implemented?
I can say only one thing for sure; when this happens -  the fog of war will be thick.
A very experienced police officer with international operations on his CV said this when I raised the cyber attack and hospital issue; "The Geneva Convention was made to fit an industrial war between nations. That does not occur any longer, in short; the Convention is outdated and should be refreshed."
[As always, the posts here are the author's alone. Nothing on this blog is reflective of any of the author´s employers, past or present.]
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 17:13 Ingen kommentarer: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
20140624
The Babushka Lady and the attempted assessment of C&C
When it walks like a goose, quacks like a goose and smells like a goose..... Well then it might even be something that reminds someone of a Babushka. But this evil entity took out (for now) an important part of competence and capacity (for this time around; "C&C" in short) on Twitter. Last night just after 1900 GMT+2 Professor John Schindler blogged "Signing Out (for now)".
My immediate reaction was clear, and I was not alone. Whatever had been said or done, whatever accusations pushed forward, a smear campaign was easily spotted for those who bothered to look, and there were not even one single sign of any fog of war amongst the professor´s supporters.
Professor Schindler has, over the time I have gotten to know his competence, background and capacity, shown me that he knows his geopolitics, his INTEL, his history and his geopolitical security understanding.
All you need to do is read his blog, you will learn more facts there about the #OpSnowden, about Ukraine, Kremlin, NATO and international conflicts than most other places.
And along came Babushka
With a little twist, and not in any way pointing towards any link to the JKF assassination or starting any conspiracy, you might understand why I express myself like this: It can be seen upon as if The Babushka Lady took out John.
After professor Schindler wrote his "Signing out (for now)" things have been happening, accounts on Twitter have "disappeared" and blogs connected to them suddenly no longer in use. What I called "The Babushka Lady", had done "its" operation. But it did not end, and professor Tom Nichols gave a good summary:
Tom Nichols ‏@TheWarRoom_Tom "Those asking abt John Schindler, this is the apology from the person involved. A personal matter between two adults." pic.twitter.com/KJjZWOZedr
The support
During the day the comments have been pouring on professor Schindler´s blog and for the first time in my life I write a blog post in support of a single person.
Like Catherine Fitzpatrick @catfitz did earlier today when she commented on professor Schindler´s blog: "Stay strong, and come back soon!"
I summarize by quoting N@Vogel ‏@natvogel "Smear campaign against J. Schindler getting uglier by the day. So: Closing ranks behind John Schindler, Everybody in Formation!"
I add; the formation needs scouts.
Prepare! Be aware! Semper Fidelis - Semper paratus!
I predict that professor Schindler will be back -  and then again there will be balance in the twitter sphere and C&C will be in place.
On your six Professor!
[As always, the posts here are the author's alone. Nothing on this blog is reflective of any of the author´s employers, past or present. Comments on this post is closed.]
The Babushka Lady? Well, some might find parallels here.
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 23:29 Ingen kommentarer: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
20131116
Cyberforsvaret - den digitale kystvakten?
Cyberforsvaret har kapasitet og kapabilitet, mobile enheter, og er sterkt knyttet til Forsvarets Ingeniørhøgskole og Forsvarets Forskningsinstitutt. Hvorfor skal ikke en slik kapasitet være Norges digitale kystvakt? Jeg tror kraftsamling er smart, Jeg tror ikke det er mulig å beskytte Norge og norske interesser i cyberdomenet ved å tenke tradisjonelt. I et domene der vi og de med onde hensikter bruker samme teknologi og kompetanse må vi tenke smart.
Før du leser videre ber jeg deg lese min disclaimer ti høyre. Dette er mine meninger, jeg uttaler meg med andre ord som fagmann, ikke som representant for min arbeidsgiver.
Avhengighet og tidspress
Det kan virke som om det for hendelser i cyberspace er behov for bedre rolleforståelse i Norge. Det er ikke mye tvil om hva hva 110, 112, 113, Sivilforsvaret og Forsvaret har ansvar for i den analoge verden, men i cyberspace er det høyst sannsynlig annerledes fordi alle sektorer benytter samme teknologi og avhengighetene er større.
Ved et analogt angrep på et objekt, eller i en situasjon der et analogt objekt skal passes på,  har Politiet og Forsvaret langt bedre kapasitet og kapabilitet til objektsikringen enn objekteieren har. I cyberspace har objekteier sannsynlig en mer sentral rolle enn i den tradisjonelle nasjonale krisehåndteringen, rett og slett fordi objekteier kan sin infrastruktur og teknologi bedre enn både Politiet og Forsvaret. Behovet for koordinering på tvers av sektorer blir dermed annerledes i cyberspace; en angriper benytter målets leverandører som bærer i et angrep, behovet for deling av informasjon uten tap av innhold og uten tap av tid er essensielt i cyberspace, det er ikke  tid til en times politisk vurdering av hvorvidt man skal la Forsvaret bistå Politiet.
I The Untouchables sier Jim Malone «…..the first rule of law enforcement: make sure when your shift is over you go home alive…» I denne sammenheng betyr «go home alive when the shift is over» at systemer er oppe, tilgjengelige og trygge nok til enhver tid, 24 timer i døgnet, 365 dager i året, «the shift» er aldri over!
Behovet for trusselforståelse
Dette betyr igjen at etterretning og trusselforståelse er essensielt. Dessverre er trusselen fra trusselforståelsen høy - ekstremt høy, kanskje også det et utslag av norsk naivitet. Førsteamanuensis i etterretningsteori ved Forsvarets etterreningshøgskole, Kjetil A. Hatlebrekke, skiver glimrende om fenomentet her i Vanetenkning en sikkerhetsrisiko: «Den største trusselen mot god tenkning om beredskap er troen på at fortiden gjentar seg. En annen utfordring er at trusler ofte er kamuflert i løgn. Det er disse to forholdene som gjør trusler så utfordrende å forstå, erkjenne og sette ord på.»
I Norge er det politiet som bedriver politiarbeid! Forsvaret skal ikke brukes mot borgerne, vi skal ikke ha noe Menstad-slag! Nei forresten, vent litt; følgende er hentet fra forsvaret.no, tekstene er noe forkortet, men ikke omskrevet.
Kystvakten er Norges voktere på havet.
Kystvakten ivaretar et bredt spekter av nasjonale oppgaver. Utfordringene på kysten og i våre havområder er sammensatte, og løsningene ligger ofte innenfor flere myndigheters ansvarsområder.
Kystvaktens mest sentrale oppgaver er fiskerioppsyn, miljøvern, søk og redning og tolloppsyn.
Kystvaktloven gir Kystvakten hjemmel til å utøve kontroll for en rekke statlige etater, og samarbeider blant annet med politiet og Tollvesenet, Kystverket og Sjøfartsdirektoratet. Fellesnevneren for de fleste av Kystvaktens oppdrag er å bidrar til å trygge miljøet i en sårbar sone.
Kystvakten har en viktig rolle i den nasjonale miljøberedskapen langs kysten og på havet. Kystvakten gir også en viktig støtte til norsk forskning.
Garnisonen i Sør-Varanger
Grensevakten har som hovedoppgave å bevokte den 196 kilometer lange grensen mot Russland. Oppdraget innebærer å observere, overvåke, innhente og rapportere informasjon.
Hans Majestet Kongens Garde
Hans Majestet Kongens Garde er Kongehusets vakt- og sikringsavdeling. HMKG er spesialister på væpnet vakthold, og er en del av hovedstadsforsvaret. Garden står for vaktholdet ved de kongelige residenser.
Luftforsvaret
Luftforsvaret forsvarer norsk territorium ved kontinuerlig overvåkning og suverenitetshevdelse av luftrommet.
Den digitale kystvakten
Briter og amerikanere bruker begrepet «policing» om «det å utføre politiarbeid», når jeg leser teksten på forsvaret.no så femstår det tydelig at Forsvaret utfører policing i og for Norge: Kystvakten gjør det, Grensevakten gjør det, HMKG gjør det og Luftforsvaret gjør det. Kystvakten er kanskje det beste eksempelet: Nasjonen Norge vet at det pågår rovfiske, tyvfiske, brudd på fiskekvoter, maskevidder og mer til - jeg kan ikke mye om havfiske, men såpass vet jeg.
Man har altså gitt oppgaven med policing langs kysten til Forsvaret v/Sjøforsvaret v/Kystvakten. Kystvakten bedriver altså - blant annet - policing i nasjonen Norges interesse.
Nasjonen Norge vet at det pågår ulovlig aktivitet i cyberdomenet - der driver fremmed etterretning, organisert kriminalitet, kontraktører som leverer til de to førstnevnte, hacktivister og enkeltkriminelle alt fra spionasje, industrisionasje, hvitvasking, tyveri, lammelse av lovlig aktivitet og snoking i folks privatliv. De som gjør dette befinner seg over hele kloden og de langt fleste som bedriver slikt aktivitet befinner seg utenfor Norge.
Siden det er slik, og siden vi har en kapasitet med kapabilitet; Cyberforsvaret, hvorfor kan ikke da Cyberforsvaret bedrive policing i cyberspace for beskytte nasjonen slik Kystvakten gjør langs kysten?
Cyberforsvaret kunne drive cyberoppsyn og cybervern og utøve kontroll for en rekke statlige etater og tilsyn slik som Finanstilsynet, Post- og Teletilsynet og KRIPOS , på denne måten kunne Cyberforsvaret bidra til å trygge cybermiljøet - for Norge og også bidra helt  selvfølgelig til norsk forskning og utdanning - enda mer enn i dag.
Jeg kan ikke fri meg fra tanken om at dette ville vært en god form for kraftsamling, kanskje Statssekretæren ved SMK kan være «jordmor»?
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 19:10 2 kommentarer: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
20130319
De mest ettertraktede munkene - fra Lutvann og Jørstadmoen
Da Dagens Næringsliv lørdag 2. mars skrev om "Munkene på Lutvann" fikk vi ikke bare lese om en av nasjonens viktigste militære tjenester, Norge fikk også nyheten om at Etterretningstjenesten (E) har søkt om akkreditering av Forsvarets skole i etterretnings- og sikkerhetstjeneste (FSES) som statlig høyskole, blant annet for at FSES skal kunne tilby bachelorutdanning i etterretning.
Prosjektleder i søknadsprosessen, Jens Christian Vogt, skrev noen dager senere bloggposten "Munkene på Lutvann, cybertrusler og politipatruljer - Høyskolenes rolle i utviklingen av norsk samfunnsikkerhet" der han innleder med å spørre:
"Forstår storsamfunnet, og spesielt embedsverk og politikere, hvilken rolle Politihøyskolen, Forsvarets Ingeniørhøyskole og - forutsatt akkreditering - Forsvarets skole i etterretnings- og sikkerhetstjeneste vil spille i beskyttelsen av det som er verdt å forsvare?"
Det er et viktig ord i Vogts spøsmål; "storsamfunnet". Jeg tror Forsvaret, representert ved E, har tatt en av de viktigste plassene på kommandobroen i et samfunnssikkerhetsperspektiv ved å gå til det skritt å ville etablere det nye studiet og forskningssenteret Senter for etterretningsstudier (SES). Dette er svært positivt da det vil skape ny kunnskap.
Jeg leser en bekrymring i Vogts spørsmål, en bekymring jeg deler. Jeg er redd embedsverk og politikere vil bruke tid, for mye tid, på å forstå hvor viktig den nye utdannelsen er og hva den kan gi tilbake til samfunnet og det som er verd å forsvare. Jeg frykter også motstand fra krefter i Politiet ovenfor E, vi har sett tilstekkelig maktkamp også etter at terroren traff til at jeg mener frykten er berettiget.
Det farlige E-ordet
Kan noen gjøre noe for å understøtte verdien av det kommende studiet ved FSES?
Definitivt.
Rett nok er etterretning myteomspunnet og mystifisert takket være medias retorikk og ordbruk omkring tjenester som arbeider med slikt, men like mye på grunn av politikere som helst ikke vil si E-ordet fordi det visstnok er ekkelt.
FSES bør få medspillere og støttespillere i storsamfunnet. Virksomheter, både offentlige og private, trenger å forstå og bruke etterretning i egen virksomhet. Jeg hevder, basert på egen erfaring, at å bruke etterretningsmetodikk for å forstå trusselaktører og deres intensjon, kapasitet og kapabilitet gir virksomheter forbedret beslutningsstøtte.
Ja, jeg hører fy-ordene hagle! Nei, jeg sier ikke at virksomheter skal bedrive ulovlig virksomhet. Jeg sier: Det er mer enn nok informasjon tilgjengelig i det åpne offentlige rom til at man kan lære og forstå noe om trusselbildet, altså om trusselaktørene, deres kapasitet, kapabilitet og deres ønskede sluttsituasjon. Men; man må forstå hvordan slik informasjon kan gjøres nyttig for operasjonen, altså for virksomheten.
De mest ettertraktede
Min påstand er at Sjef FSES sammen med Sjef Cyberforsvaret, Generalmajor Roar Sundseth kommer til å utdanne nasjonens mest ettertraktede ledere og fagfolk. Dette må norsk næringsliv og norsk offentlig sektor forstå.
Baksiden av medaljen for Sjef FSES og for Sjef Cyberforsvaret tror jeg er at deres bachelor-studenter vil bli svært ettertraktet i det sivile samfunn. Det vil få mye å si for den totale samfunnssikkerhet å få slike nyutdannede ut i virksomheter i samfunnet etter endt plikttjeneste.
Jeg håper Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen (NOKUT) godkjenner FSES som statlig høgskole snarest.
Avslutningsvis skriver Vogt: "Samfunnsikkerheten skapes blant annet av mennesker i politiet og i Forsvaret. Disse utdannes ved tre av landets viktigste høyskoler for samfunnssikkerhet; Politihøyskolen, Forsvarets ingeniørhøyskole og, hvis akkrediteringen går i orden, ved Forsvaret skole i etterretnings- og sikkerhetstjeneste."
Jeg er glad Vogt skriver "blant annet", det er en rekke samfunnskritiske virksomheter i Norge. Disse er verd å forsvare, men de må ha kunnskap og kapabilitet innen cyberspace og innen etterretning for å ta kloke og gode beslutninger i sin og i nasjonens interesse.
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 18:36 2 kommentarer: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
20130101
Det er noe som skurrer i Cyberspace
Da julefreden var i ferd med å senke seg publiserte Bjarte Malmedal en vurdering av den ferske nasjonale strategien for informasjonssikkerhet. Vurderingen fra Malmedal burde fått medienorge til å reagere, den setter tastaturet rett i der strategien virker ullen. Før du leser videre ber jeg deg lese min disclaimer ti høyre. Det følgende er mine meninger, jeg uttaler meg med andre ord som fagmann, ikke som representant for min arbeidsgiver.
Jens Christian Vogt spurte i november 2010, etter angrepet på Nobelinstituttets hjemmesider; "Trenger vi NSM/NorCERT?". Ett år etter skrev Hans-Inge Langø om samme sak i Aftenposten under tittelen "Angrepet som ble glemt". I desember 2012 kom altså Nasjonal strategi for informasjonssikkerhet. Vi var mange som ventet, svært mange ble skuffet og Malamedal peker i sin vurdering av strategien på kjernen av manglene. Min påstand er: Det Vogt og Langø har påpekt vil ikke bli bedre ved hjelp av den ferske strategien.
Det tyder på at viljen til å endre og se femover, tenke langsiktig, og ta inn over seg at fremtiden er digital, ikke er tilstede hos de fire departementene som har gitt oss strategien. Kanskje det er nettopp det som gjør strategien så ullen - det at fire departement står bak - alle skulle ha sitt?
Malmedal påpeker helt riktig det kjente faktum sikkerhetsutfordringene i cyberspace utfordrer sektor- og ansvarsprinsippene, og at strategien ikke viser noen reell vilje til å gjøre noe med dette.
På side 21 i strategien står følgende: "Norwegian Computer Emergency Respons Team (NorCERT) i Nasjonal sikkerhetsmyndighet har (min utheving) ved hjelp av Varslingssystem for digital infrastruktur (VDI) og nasjonalt samarbeid, evne til å forebygge, oppdage og analysere data knyttet til alvorlige hendelser på Internett." Dette virker betryggende; NorCERT har. Jeg går ut fra at det politiske Norge er informert om, og kjent med, hva NorCERT har evne til å forebygge, oppdage og analysere.
For å fjerne enhver tvil; Norge trenger et sterkt nasjonalt CERT.
Den ene løsningen
Det er altså Justis- og Beredskapsdepartementet som nå skal ha ansvar for informasjonssikkerhet i sivil sektor. Da spør jeg: Hvorfor skal da NSM forsatt tillhøre Forsvarsssektoren?
Hva mener man i strategien med «sivil sektor», er det privat sektor? I så fall betyr det at offentlig sektor ikke ligger under Justis- og Beredskapsdepartementets ansvar for informasjonssikkerhet?
En løsning kunne vært å overføre NSM med NorCERT til Justis- og Beredskapsdepartementet og la Cyberforsvaret ta seg av Forsvaret samt støtte sivil sektor i henhold til Bistandsinstruksen.
Men; NSM er lovforvalter og direktorat. Skal en lovforvalter og direktorat som skal drive inspeksjoner og kontroll også drive operativ virksomhet? Inkludert NorCERT teller jeg meg frem til at NSM driver en håndfull typer operativ virksomhet. Jeg har ved en rekke anledninger spurt meg selv om ikke dette er uryddig sett opp mot lovforvalter- og inspektørrollen.
Kan det være at jeg har rett, men at ingen vil påtale dette forholdet hvor et tilsyn også har et operativt ansvar? I så fall, hvorfor er det slik?
Den andre løsningen
Så til den andre løsningen: La NSM som rent direktorat legges under Justis- og Beredskapdepartementet og gi NorCERT-funksjonen til Cyberforsvaret.
Dette ville gitt Norge et sterkt nasjonalt CERT tilknyttet et miljø med mandat, kapasitet og kapabiltitet innen Cyber Network Defence (CND). Jeg hører argumentene om at Forsvaret ikke skal brukes mot sivile, at det som skjer i cyberdomain "bare" er kriminalitet og at det er en sak for politiet. Jeg tror behovet for mandat, kapasitet og kapabilitet er det essensielle. Sektorbegrepet og landegrenser eksisterer ikke i cyberdomain. Vi vet ikke om en cyberhendelse er en hendelse som er kriminell eller et angrep på nasjonen før etter vi har kontroll på hendelsen. Det er heller ikke negativt for et nasjonalt CERT å ligge tett på en av de beste utdanningsinstitusjoner på fagfeltet, Forsvarets Ingeniørhøgskole. Jeg tror heller ikke det er vanskelig å finne en god løsning i grensesnittet med Politiet og PST.
Et nasjonalt CERT kan ikke være basert på dugnad og frivillighet eller finansiert ved at noen betaler for å være med, slik som i dagens VDI. Myndighetene må peke på hva og hvem som er samfunnskritiske og som skal være med i Norges nasjonale CERT. Myndighetene må tillate at andre som ikke er samfunnskritiske kan få være med i Norges nasjonale CERT under gitte kriterier, men med samme ansvar og rettigheter so de med pålegg.
Et nasjonalt CERT kan ikke ha rollen som IT-sikkerhetsavdeling for "kunder". Det virker også merkelig at et nasjonalt CERT skal drive security awareness på geerell basis, vi har jo NORSIS.
Jeg finner det sannsynlig at styringsprinsippene for vårt eksisterende nasjonale CERT er gale. En rendyrking av et sterkt nasjonalt CERT lagt til Cyberforsvaret ville gjøre styringsprinsipper entydige og trolig fjerne skurringen i Cyberspace.
Til slutt, som jeg har skrevet om før, deling av informasjon og kompetanse er vesentlig og tidskritisk i cyberdomain.
Et nasjonalt CERT må være pådriver for prinsippet "Obligation to share" og dette prinsippet må alle som er del av, eller tilknyttet, CERT-et akseptere.
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 17:25 1 kommentar: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
20121216
Det er vår vakt nå
Kort tid etter terrorangrepet på Norge så min far meg inn i øynene og uttrykte lettelse over at norske soldater sto på bakken i Oslo. I oktober la den 94 år gamle krigeren ned våpnene, jeg sa til ham; "det er min vakt nå far". Han døde som en soldat - med stolthet, i visshet om at han hadde delt, kunnskap og erfaring med de rette, til rett tid.
Ja det er min vakt nå, mitraljøseskytteren holdt på noen hemmeligheter om kampene i Norge i aprildagene helt til sine siste timer, men han visste at det kom en tid for å dele informasjonen, han delte alltid det han mente var rett å dele. Begrepene "responsibility to share" eller "obligation to share" var trolig ikke i hodet hans da han betjente Colt-mitraljøsen våren 1940, men han forsto alltid at det var viktig å dele informasjon med de rette til rett tid, ikke minst dele på erfaring og lytte på  andre med erfaring. Han lærte meg også å lytte til de med en helt annen erfaring enn meg selv, han lærte meg til og med å lytte til mine fiender og motstandere.
For å unngå misforståelser; "responsibility to share" eller enda bedre slik generalmajor Roar Sundseth, Sjef Cyberforsvaret sier - "obligation to share", betyr ikke at man skal være løsmunnet. Det betyr at man skal dele med de riktige, rettidig og ærlig. "Storm, deling av informasjon er ikke aid, det er trade", sa en god venn av meg forleden. Det er fortsatt sannhet i den gamle plakaten til høyre, men vi får ikke en tryggere nasjon om vi ikke deler kunnskap og erfaring med de som har bruk for den.
De som kjenner meg vet at jeg har ofte har sans for det britene finner på. Forleden kom jeg over en artikkel i Mail Online om nettopp det å ta vare på og benytte erfaring. "Dad's Army' of cyber security experts to be formed to tackle growing threat of website hackers in Britain", jeg lo da jeg så tittelen, men jeg leste med stor interesse hva MoD har i tankene. Rett og slett en cyber-reserve, en reserviststyrke. Britenes kommende "cyber reserve" skal la kunne kalles på når den trengs for å beskytte britenes infrastruktur, "way of life" og støtte Forsvaret i nasjonale cyberkriser. Ikke mindre enn tre forskjellige universiteter skal britene bruke for å trene sine fremtidige cyberbeskyttere. Norge har ikke engeng et cyberuniversitet - kan Høgskolen i Gjørvik bli det kanskje?
Norske politikere og den politiske ledelse i Forsvarsdepartementet bør la Cyberforsvaret gjøre som britene og jeg håper vi slipper se en kamp om revir i cyberdomain. I lille Norge trenger vi tenke utradisjonelt, la oss lære av britenes tankegang, det er vår vakt nå, og britenes tankesett virker klokt. Jeg er glad det er valg snart. God vakt!
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 20:03 Ingen kommentarer: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
20110804
Det er håp, men tør politikerne?
Jeg snakket med min far, den gamle krigeren, to dager etter terrorangrepene på Norge. Han har en egen evne til å se ting i perspektiv den gamle mitraljøseskytteren fra WWII. 48 timer etter angrepene så han meg inn i øynene og sa han var lettet. Han var lettet over å se at Norge faktisk har soldater å sette på bakken når det virkelig gjelder.
Jeg ble også lettet da jeg så Innsatsstyrke Derby HV-02 og Hans Majestet Kongens Garde drive objektsikring i Oslo etter terroranslagene. Jeg trodde ikke det kom til å skje, jeg var redd prinsipprytteri om å ikke bruke soldater på bakken i Norge i fredstid ville slå ut i full blomst. Takk og pris tok jeg feil. Og; Oslos befolkning satte pris på å se soldater på bakken i Hovedstaden. De kom med pizza, de kom med kaffe, de tok soldatene i hånden og takket dem. En baker kom og serverte "hele biutikken". Soldatene ble oppfattet som trygghet for befolkningen. Ikke uventet. Kanskje finnes en forsvarsvilje likevel, også ute blant de som ikke  er en del av Forsvaret.
I mange år har scenarier med terror i Oslo blitt diskutert og trent i staber og avdelinger. I den nasjonale øvelsen "Øvelse Oslo 2006" var terror i Hovedstaden scenariet. Under den øvelsen klarte ikke Politidirektoratet (POD) sammen med Justis- og politidepartementet (JD) å bruke sine telefaxer fort nok. Det tok nærmere fire timer fra bistandsanmodningen ble sendt av Oslo Politidistrikt til anmodningen kom frem. Da bistandsanmodningen kom under "Øvelse Oslo 2006" var den ubrukelig. Da bistandsanmodningen kom under "Øvelse Oslo 2006" hadde Forsvaret på bakgrunn av egen situasjonanalyse vært klar til å løse oppdrag i mer enn seks timer.
Etter hva jeg kan forstå har det gått adskillig fortere og riktigere for seg da det nå ble alvor. Jeg tilskriver dette at sjefen for Politidirektoratet må ha god operativ forsåelse, Politidirektøren synes å ha hatt både vilje og evne til å påse at bistandsanmodningen kom til Forsvaret - raskt.
For å beskytte demokratiet og muliggjøre "mer demokrati og åpenhet" som alle nå bare snakker om, trenger vi politikere som vil gi Politiet, PST og Forsvaret de nødvendige kapasiteter og kapabiliteter til å beskytte nettopp demokratiet.
Min far har fulgt godt med i timen. Han og jeg har diskutert ofte og mye om rikets tilstand, han har hatt en levende interesse for mitt bidrag til Forsvaret. Han følger godt med ennå. Han hadde vært bekymret før terroranslaget. Han er bekymret fortsatt. Jeg deler hans bekymring.
Forsvaret blir mer og mer distrikspolitikk.
Snart kommer vel noen til å foreslå og flytte HV-02 Oslo og Akershus ut av Oslo. Ved hjelp av Excel, og med distriktspolitisk påtrykk, blir jeg ikke overrasket om noen kommer til at det er smart å flytte Oslos største militære avdeling et eller annet sted ut på landet.
Kanskje norske politikere nå våkner opp og forstår at forsvar av Kongeriket Norge ikke er distriktspolitikk. Jeg tror det når jeg ser det.
Lagt inn av Storm Jarl Landaasen kl. 17:52 Ingen kommentarer: Linker til dette innlegget
Send dette via e-postBlogg dette!Del på TwitterDel på FacebookDel på Pinterest
Nyere innlegg Eldre innlegg Start
Abonner på: Innlegg (Atom)
A great step
El-bil eller Bil? Trusselbevisst eller naiv? Mac eller PC? Security eller sikkerhet? Forsvar eller svik?
Denne bloggen er min personlige sikkerhetsventil.
Jeg er opptatt av Forsvaret og av forsvaret av Norge. De som kjenner meg vet at dette har med en genuin interesse for Rikets sikkerhet å gjøre.
Kommenter gjerne, men jeg forbeholder meg retten til å slette anonyme innlegg.
Prepare! Be aware!
Semper Fidelis - Semper paratus!
Storm
Søk i denne bloggen
Følgere
Timeline
▼  2017 (1)
▼  februar (1)
▼  feb 14 (1)
Tikk-takk - tikk-takk…raseres utdanningen i Forsva...
►  2016 (4)
►  oktober (1)
►  okt 05 (1)
►  september (1)
►  sep 10 (1)
►  april (1)
►  apr 02 (1)
►  februar (1)
►  feb 14 (1)
►  2015 (2)
►  oktober (1)
►  okt 24 (1)
►  april (1)
►  apr 09 (1)
►  2014 (4)
►  desember (1)
►  des 16 (1)
►  november (1)
►  nov 09 (1)
►  juli (1)
►  jul 03 (1)
►  juni (1)
►  jun 24 (1)
►  2013 (3)
►  november (1)
►  nov 16 (1)
►  mars (1)
►  mar 19 (1)
►  januar (1)
►  jan 01 (1)
►  2012 (1)
►  desember (1)
►  des 16 (1)
►  2011 (1)
►  august (1)
►  aug 04 (1)
►  2010 (3)
►  desember (1)
►  des 30 (1)
►  august (1)
►  aug 04 (1)
►  april (1)
►  apr 17 (1)
►  2009 (1)
►  desember (1)
►  des 06 (1)
Om meg
Storm Jarl Landaasen
Vis hele profilen min