Apoteose, antikke Rom, apoteose i Art, apoteose på tv
08-09-2017 Magdalene Franzos A
Apoteose kaldes en ceremoni for at placere de gamle gjorde antallet af guder eller helte til kejsere, kejserinder eller andre dødelige. I forlængelse heraf taler vi om apoteose, når nogen roser overdrevet ros og hædersbevisninger. I øjeblikket i almindelig brug, det gælder for den spektakulære scene med nogle konkluderende teaterforestillinger, som regel lettere genrer; og i forlængelse heraf, ethvert udtryk for begejstring, der finder sted på et tidspunkt i en fest eller kollektiv handling.
Denne stemme har samme betydning blandt grækerne, at Divus blandt Latinoer. Oprindelsen af ​​apoteose går tilbage næsten til -GR afgudsdyrkelse. Eidolon: image latreia figur: tilbedelse. Denne ceremoni, oprindeligt fra Østen, hvorfra han gik til grækerne og derefter romerne, det blev grundlagt på udtalelsen fra Pythagoras taget af Kaldæerne, at dydige mænd ville blive placeret efter hans død i klassen af ​​guderne. Den apoteose var i brug blandt assyrere, persere, egypterne, grækerne og romerne.
Først beskattes hyldest til velgørenhed modtager stjerne af lys og som med deres frugtbare jord indflydelse. Så begyndte de at leve i samfundet, anerkendelse skelnes fra almindelige mænd, som var i en tilstand af regere dem, for at give dem lov, for at sikre deres hvile, for at øge deres velfærd og dannede af dem efter hans død så mange guder . Men som misbruges af alle ting, og beundring af de mennesker tildelt det guddommelige til ubetydelig eller onde prinser æresbevisninger, og disse prinser, misbruger deres magt, de placeret blandt helte og Immortals mænd, der ikke havde ret anerkendelse og respekt for folk. Det er kendt, at Alexander, lidt tilfreds med den storslåede begravelse, der havde bestilt hans ven Hephaistion, besluttet, at han overgive guddommelige æresbevisninger. Vanvid af kejser Hadrian Antinous hans begunstigede ikke mindre var bemærkelsesværdigt.
Den første apoteose henvises til, er, at Osiris og derefter Belo. Alle guder i græsk og latin er meget mere moderne. Xenofon fortæller, at Kyros var den første til at blive tilbedt som en gud stadig er i live. Cicero nævner apoteose Erechtheus og hans sønner. Plutarch og Diodorus taler om Theseus; Augustine, den af ​​CODRO; Oprindelsen af ​​Theban Hercules, søn af Alcmene og Amfiaro.
Grækerne, ikke tilfreds med at gøre store mænd storslåede begravelse og fantastiske erigirles grave guddommelige æresbevisninger, der leveres til dem, rejste de altre og ofrede deres ofre, ofte af hensyn indledende sine ofre og fester eller årlige spil fejrer med pomp .
Den apoteose eller deifications gået fra grækerne til romerne. Den første ikke yde disse æresbevisninger, men af ​​den myndighed, af et orakel, og ved et dekret af det romerske senat.
Denne ære, tilskrevet Romulus Augustus blev fornyet for Julius Cæsar, der sprede budskabet, at Venus havde taget sin sjæl til bolig for guderne på det tidspunkt, han blev dræbt. Efter at have optrådt i løbet af de syv dage begravelse spil en ny komet blev stella crinita afholdt til ære for Julius Cæsar, denne omstændighed gav mere autoritet til sin apoteose, og at stjerne mentes at være residens for hans sjæl eller det samme. Templer blev bygget til den nye Gud, tilbød han ofre, og hans statue var altid repræsenteret med en stjerne på hovedet. De kiggede efter hele året umiddelbart efter hans død Solen var noget bleg og ikke længere tilskrives Vrede Apollo, et fænomen, der var måske en solplet effekt.
Efter Cæsar alle andre kejsere blev placeret i klassen af ​​guderne ved overdreven beundring af romerne. Erodiano, et øjenvidne, beskriver ceremoni i apoteose romerske kejsere som følger:
Denne veneration var så stor, at en mand havde gået glip af ed for samme Jupiter, den kendsgerning, at geni af kejseren. Også de svor ved guddommeliggjort kejserinde, med Caligula de første tilladte kvinder sværger ved Drusilla.
I de medaljer for at bevare mindet om en apoteose dels lederen af ​​bugten kronet prins blev indspillet og tilsløret, med titel af Divus i indskrivningen. I ryggen var et tempel og nogle gange et alter med brændende ild eller en ørn svæve holdning. Nogle gange er ørnen er på en globus eller et gravkapel kolonne.
Ifølge Artemidoro var gammel skik at repræsentere billeder af kejsere, der havde gjort det ære apoteose, på en ørn, der førte dem gennem luften. Denne idé blev taget fra den brugerdefinerede var at holde en ørn i det øjeblik, at ilden tændte bålet, som skulle til at brænde liget af kejseren.
Den apoteose af prinsesser betegnes med stolen sæde krydsede fra en pæl eller gedde, symbolet på Juno og fugl, der var helligt. De gamle troede hedninger ørnen og kalkun førende sjæle til himlen.
Apoteose i Art
I teatret, apoteose svarer til kulminationen på en scene dramatisk.
In The Lost Symbol af Dan Brown, taler om apoteose mand, og eksemplificeret som søgte at gøre grundlæggerne af USA med sine Frimurer idéer. Frisk apoteose Washington malet af Constantino Brumidi på taget af Capitol Rotunda i Washington er også præsenteret.
I Colombia i byen Popayan, er det apoteose Popayan malet af Efraim Martínez hvor alt betragtes hans mest værdsatte Popayan tidligere storhed.
Apoteose på tv
I science fiction tv, har der været adskillige henvisninger til begrebet apoteose, nogle mere eksplicit end andre.
I den japanske anime-serien Neon Genesis Evangelion, som en væsentlig del af den endelige ramme, foreslår vi oprettelsen af ​​en gud fra den teknologi, resterne af andre væsener og den menneskelige bevidsthed hovedpersonen, der vil have den endelige beslutning om at liv og død til alle former for liv på jorden.
I sci-fi-serien Caprica, en af ​​de vigtigste spørgsmål af plottet er apoteose. I dette tilfælde er udtrykket udtrykkeligt bruges af nogle af hovedpersonerne. Desuden er den sidste episode af den første sæson kaldes "Apotheosis".