Allerede 13. April måtte skiene bæres nesten en kilometer etter skogsveien som går opp fra Storsteinnes. Etter hvert kom skiene på og vi gikk i retning av Dalbotnurda i veldig slakt terreng. Etter ca 3 kilometer var vi endelig klar for å ta litt høyde på sørsiden av Storelva. Etter noen hundre høydemeter flater det litt ut før turens bratteste skibakke startet opp mot breen. Her er det drøye 200 høydemeter som er starter med ca 35 grader og avsluttes med drøye 45 graders stigning.
Ved vatnet under Isskardbreen startet det som egentlig skulle være sjarmøretappen over breen, men med kladder under -og mellom skifellende, kombinert med det flate lyset ble det en slitsom etappe over Isskardbreen. På ca 900 moh begynte vi å krysse oss opp til skiparkeringen, det ble gradvis brattere opp mot renna, og skiene ble satt igjen da det var ca 40 grader bratt på ca 1100 moh.
Renna er en typisk Lyngenrenne, med sånn rundt 45 grader i starten med noen litt brattere parti, de fleste vil nok finne stegjern og isøks tilstrekkelig her. Etter 50 høydemeter i renna kom vi opp til ryggen, fra ryggen ble utsikten fantastisk og toppen var bare litt enkel klyving unna. Etter hvert som skyene forsvant og den blå himmelen tok over økte stemningen. Med utsikt mot noen av Lyngens råeste topper , som Stortinden, Store Jægervasstinden, Store og Østre Lenangstinden, Tvillingtinden, Istinden, Sofiatindens to topper, og de fine skifjellene som Tverrdalstindane og Skaidevarri Da vi endelig så noe, ble østsiden av Trollvasstinden for fristende og vi bestemte oss for å ta en ekstra topp.
Fikk oss fin nedkjøring noen hundre høydemeter ned den nordvendte siden mot Isskardbreen, var nede på ca 920 moh før vi tok på skifellene igjen og startet på den lange østvendte flanken mot Trollvasstindens topp. Vi krysset oss oppover i den ca 40 grader bratte siden til ca 1200 moh før skiene kom på sekken. den siste biten opp mot ryggen ble litt brattere og det var drøye 45 grader den siste biten til ryggen på ca 1400 moh.
Vi måtte fram med isøksa for å komme oss opp på toppen med en av Lyngens råeste utsikter. Vi var veldig heldig med forholdene på nedkjøringen og fikk oss en av vinterens beste nedkjøringer mot breen i en blandig av sløsj og pudder. Fra breen ble resten av turen brukt til å kjøre på en måte som gjorde at det ble minst mulig staking ned mot bilen, men med noen fine bakker ned fra breen og langs Storelva.