Krugman är med rätta kritisk till arbetslinjen - Politism
Paul Krugman under sitt Stockholmsbesök 10 januari 2014. Foto: Anders Wiklund/TT
"Det är dåligt. Det är inte att stimulera ekonomin. Du tar pengar från människor som spenderar dem och ger dem till människor som inte gör det."
Orden är Paul Krugmans, professor i nationalekonomi och mottagare av ekonomipriset till Alfred Nobels minne, under hans Stockholmsbesök på fredagen, och de handlar om sänkta ersättningar till arbetslösa och sjuka och om sänkta inkomstskatter.
Om melodin låter bekant kan det bero på att den är kärnan i den svenska regeringens arbetslinje.
di.se - Krugman avfärdar Borgs politik
Sveriges Riksbank är fel ute, menar stjärnekonomen Paul Krugman. Han ger också en känga till regeringen Reinfeldts arbetslinje och varnar…
Mer precist syftar Krugman på det som på ekonomiska kallas människors marginella konsumtionsbenägenhet. Människor kan antingen att spara eller spendera (konsumera/investera) sina pengar. Om vi ger en extra krona till alla, så antas en människas benägenhet att spendera denna extra krona, och därmed stimulera ekonomin, att öka ju mindre förmögen hen är. Och tvärtom, ju mer förmögen en person är, desto högre benägenhet antas hen ha att spara den extra kronan hen får.
Att sänka ersättningarna i försäkringssystemen är att alltså att ta pengar från människor som antas vara relativt benägna att spendera dem. På motsvarande sätt är att sänka skatten för alla med en inkomst att delvis stoppa pengar i plånboken på människor som antas spara sina extra pengar i relativt hög utsträckning. Att på detta sätt öka den ekonomiska ojämlikheten är inte det bästa sättet att få fart på ekonomin på.
Och fart behöver vi. Krugman menar att krisen är över, men inte problemen. Elden har slocknat, men framför oss väntar i värsta fall en istid. Sedan ett anförande från nationalekonomen Lawrence Summers hos International Monetary Fund (IMF) i höstas, har det talats om "sekulär stagnation", eller ett slags kroniskt tillväxtproblem. Även Krugman talade om detta under sitt Stockholmsbesök.
Vad som talar för att vi skulle kunna ha ett läge av sekulär stagnation är att USA:s och flera europeiska ekonomier drevs av bubblor före finanskrisen, men trots det inte upplevde ovanligt höga tillväxt- eller inflationsnivåer. Krisen har nu avtagit, och många resurser (så som arbetskraft) bara väntar på att få användas, men ändå sker ingen stark återhämtning. I USA och på flera håll i Europa är arbetslösheten fortsatt hög och tillväxten är under sin potential. Därtill är inflationen låg samtidigt som räntorna inte kan sänkas så mycket mer för att få fart på ekonomin, eftersom de börjar närma sig noll.
On secular stagnation | Lawrence Summers
We must acknowledge the possibility that the American and global economies cannot rely on normal market mechansisms to assure full…
Givet vårt ekonomiska läge i allmänhet, och om vi närmar oss sekulär stagnation i synnerhet, så behöver vi höja efterfrågenivån i ekonomin. Hushållen kan inte vara det huvudsakliga dragloket i det, men de kan bidra.
Inkomstskattesänkningar kan göra att låginkomsttagare spenderar mer. Men jämfört med mer pengar på de rikastes bankkonton, skulle höjd a-kassa och sjukersättning antagligen ha bättre effekt på farten i svensk ekonomi, samtidigt som många som lever på mycket små marginaler skulle få ett anständigare liv.
Det är med rätta Paul Krugman är kritisk till regeringens arbetslinje.
Inkomstskattesänkningarna, eller jobbskatteavdraget, motiveras dock främst med deras effekt på sysselsättningen. Men:
» Jobbskatteavdrag – osmart lösning på problem vi inte har?
» Varför kanske inte ens regeringen borde tro på ett femte jobbskatteavdrag
» Jobbskatteavdraget – en litteraturgenomgång
Idag meddelade regeringen, som väntat, att de vill genomföra ett femte jobbskatteavdrag 2014, till en direkt kostnad på 12 miljarder…