Genmodifiserte avlinger - Genetically modified crops - qaz.wiki
Genmodifiserte avlinger - Genetically modified crops
Bakterier • Virus
Dyr ( Pattedyr • Fisk • Insekter )
Planter ( Mais • Ris • Soyabønner • Potet )
Historie og regulering
Forskrift ( vesentlig ekvivalens • Cartagena-protokoll om biosikkerhet )
Molekylær kloning ( rekombinant DNA )
Genlevering ( Transformasjon • Transfeksjon • Transduksjon )
Genomredigering ( TALEN • CRISPR )
Genmodifiserte avlinger ( mat )
Genterapi ( Designer baby )
Genmodifiserte matkontroverser
GMO konspirasjonsteorier
StarLink mais tilbakekalling
Genmodifiserte avlinger ( GM-avlinger ) er planter som brukes i jordbruket , hvor DNA har blitt modifisert ved hjelp av gentekniske metoder. Plantegenomer kan konstrueres ved fysiske metoder eller ved bruk av Agrobacterium for levering av sekvenser vert i T-DNA binære vektorer . I de fleste tilfeller er målet å introdusere et nytt trekk til planten som ikke forekommer naturlig i arten. Eksempler på matvekster inkluderer motstand mot visse skadedyr, sykdommer, miljøforhold, reduksjon av ødeleggelse, motstand mot kjemiske behandlinger (f.eks. Motstandsdyktighet mot et herbicid ) eller forbedring av næringsprofilen til avlingen. Eksempler på ikke-matavlinger inkluderer produksjon av farmasøytiske midler , biodrivstoff og andre industrielt nyttige varer, så vel som for bioremediering .
Bønder har adoptert GM-teknologi i stor utstrekning. Areal økte fra 1,7 millioner hektar i 1996 til 185,1 millioner hektar i 2016, omtrent 12% av det globale dyrkningsområdet. Per 2016 består hovedvekstegenskapene (soyabønner, mais, raps og bomull) av herbicidtoleranse (95,9 millioner hektar) insektresistens (25,2 millioner hektar), eller begge deler (58,5 millioner hektar). I 2015 var 53,6 millioner ha GM-mais under dyrking (nesten 1/3 av maisavlingen). GM-mais overgikk sine forgjengere: utbyttet var 5,6 til 24,5% høyere med mindre mykotoksiner (-28,8%), fumonisin (-30,6%) og trikotecens (-36,5%). Ikke-målorganismer var upåvirket, bortsett fra Braconidae , representert av en parasitoid av europeisk maisborer , målet for Lepidoptera aktiv Bt-mais. Biogeokjemiske parametere som lignininnhold varierte ikke, mens nedbrytning av biomasse var høyere.
En metaanalyse fra 2014 konkluderte med at adopsjon av GM-teknologi hadde redusert bruk av kjemisk plantevernmiddel med 37%, økt avlingsutbytte med 22% og økt bondeoverskudd med 68%. Denne reduksjonen i bruk av plantevernmidler har vært økologisk gunstig, men fordelene kan reduseres ved overbruk. Avkastningsgevinster og reduksjon av plantevernmidler er større for insektresistente avlinger enn for herbicidtolerante avlinger. Avkastningen og gevinsten er høyere i utviklingsland enn i utviklede land .
Det er en vitenskapelig enighet om at for tiden tilgjengelig mat fra GM-avlinger ikke utgjør noen større risiko for menneskers helse enn konvensjonell mat, men at hver GM-mat må testes i hvert enkelt tilfelle før introduksjon. Ikke desto mindre er det mye mindre sannsynlighet for at medlemmer av publikum oppfatter GM-matvarer som trygge enn forskere enn forskere. Den juridiske og regulatoriske statusen for GM-matvarer varierer fra land til land, og noen nasjoner forbyr eller begrenser dem, og andre tillater dem med vidt forskjellige grader av regulering.
Motstandere har imidlertid motsatt seg GM-avlinger på grunn av miljøpåvirkninger, mattrygghet, om det er nødvendig med GM-avlinger for å dekke matbehov, om de er tilstrekkelig tilgjengelige for bønder i utviklingsland og bekymringer over å underlegge avlinger underlagt immateriell rett. Sikkerhetsproblemer førte til at 38 land, inkludert 19 i Europa, offisielt forbød dyrking.
3 Typer modifikasjoner
6.1 Forlenget holdbarhet
6.2 Forbedret fotosyntese
6.3 Forbedret ernæringsverdi
6.3.1 Spiselige oljer
6.8 Kjønnlig reproduksjon
7.1 Toleranse for herbicid
7.3 Andre modifiserte egenskaper
Hovedartikkel: Historie om genteknikk
Mennesker har direkte påvirket den genetiske sammensetningen av planter for å øke verdien som avling gjennom domesticering . Det første beviset på domesticering av planter kommer fra emmer- og einkornhvete som ble funnet i bygdefamilien neolittiske A- landsbyer i Sørvest-Asia datert ca 10.500 til 10.100 f.Kr. Den fruktbare halvmånen i Vest-Asia, Egypt og India var steder for den tidligste planlagte såing og høsting av planter som tidligere hadde blitt samlet i naturen. Uavhengig utvikling av jordbruk skjedde i Nord- og Sør-Kina, Afrikas Sahel , Ny Guinea og flere regioner i Amerika. De åtte neolitiske grunnleggeravlingene ( emmerhvete , einkornhvete , bygg , erter , linser , bitter vetch , kikærter og lin ) hadde alle dukket opp rundt 7000 f.Kr. Tradisjonelle avlsavlere har lenge introdusert utenlandsk kimplasme i avlinger ved å lage nye kryss. En hybrid korn korn ble opprettet i 1875, ved kryssing hvete og rug . Siden den gang har egenskaper inkludert dverggener og rustmotstand blitt introdusert på den måten. Plantevevskultur og bevisste mutasjoner har gjort det mulig for mennesker å endre sammensetningen av plantegenomer.
Moderne fremskritt innen genetikk har gjort det mulig for mennesker å endre plantegenetikken mer direkte. I 1970 oppdaget Hamilton Smiths laboratorium restriksjonsenzymer som tillot å kutte DNA på bestemte steder, slik at forskere kunne isolere gener fra en organisms genom. DNA-ligaser , som forbinder ødelagt DNA sammen, ble oppdaget tidligere i 1967, og ved å kombinere de to teknologiene var det mulig å "klippe og lime" DNA-sekvenser og lage rekombinant DNA . Plasmider , oppdaget i 1952, ble viktige verktøy for å overføre informasjon mellom celler og replikere DNA-sekvenser. I 1907 ble en bakterie som forårsaket plantetumorer, Agrobacterium tumefaciens , oppdaget, og på begynnelsen av 1970-tallet ble tumorinduserende middel funnet å være et DNA-plasmid kalt Ti-plasmidet . Ved å fjerne genene i plasmidet som forårsaket svulsten og legge til nye gener, var forskere i stand til å infisere planter med A. tumefaciens og la bakteriene sette sin valgte DNA-sekvens inn i genomene til plantene. Ettersom ikke alle planteceller var utsatt for infeksjon av A. tumefaciens, ble andre metoder utviklet, inkludert elektroporering , mikroinjeksjon og partikkelbombardement med en genpistol (oppfunnet i 1987). På 1980-tallet ble teknikker utviklet for å introdusere isolerte kloroplaster tilbake i en plantecelle som fjernet celleveggen. Med introduksjonen av genpistolen i 1987 ble det mulig å integrere fremmede gener i en kloroplast . Genetisk transformasjon har blitt veldig effektiv i noen modellorganismer. I 2008 ble genetisk modifiserte frø produsert i Arabidopsis thaliana ved ganske enkelt å dyppe blomstene i en Agrobacterium- løsning. I 2013 ble CRISPR først brukt til å målrette modifikasjon av plantegenomer.
Den første genetisk konstruerte avlingsplanten var tobakk, rapportert i 1983. Den ble utviklet for å skape et kimært gen som ble koblet til et antibiotikaresistent gen til T1-plasmidet fra Agrobacterium . Tobakken ble infisert med Agrobacterium transformert med dette plasmidet, noe som resulterte i at det kimære genet ble satt inn i planten. Gjennom vevskulturteknikker ble en enkelt tobakkscelle valgt som inneholdt genet og en ny plante dyrket av den. De første feltforsøkene med genetisk konstruerte planter skjedde i Frankrike og USA i 1986, tobakkplanter ble konstruert for å være resistente mot herbicider . I 1987 var Plant Genetic Systems , grunnlagt av Marc Van Montagu og Jeff Schell , det første selskapet som genetisk konstruerte insektresistente planter ved å inkorporere gener som produserte insektdrepende proteiner fra Bacillus thuringiensis (Bt) i tobakk . Folkerepublikken Kina var det første landet som kommersialiserte transgene planter, og introduserte en virusresistent tobakk i 1992. I 1994 oppnådde Calgene godkjenning for kommersielt å frigjøre Flavr Savr- tomaten, en tomat konstruert for å ha lengre holdbarhet. Også i 1994 godkjente EU tobakken som er konstruert for å være motstandsdyktig mot herbicidet bromoxynil , noe som gjør den til den første genetisk konstruerte avlingen som kommersialiseres i Europa. I 1995 ble Bt Potato godkjent trygt av Environmental Protection Agency , etter å ha blitt godkjent av FDA, noe som gjorde den til den første plantevernmidelen som ble godkjent i USA. I 1996 ble det gitt totalt 35 godkjenninger for å kommersielt dyrke 8 transgene avlinger og en blomsteravling (nellik), med 8 forskjellige egenskaper i 6 land pluss EU. Innen 2010 hadde 29 land plantet kommersialiserte genetisk modifiserte avlinger, og ytterligere 31 land hadde gitt myndighetsgodkjenning for å importere transgene avlinger.
Den første genetisk modifiserte dyr som skal kommersialisert var den Glofish , en sebra fisk med en fluorescerende gen tilsatt som gjør den til å gløde i mørke under ultrafiolett lys . Det første genetisk modifiserte dyret som ble godkjent for matbruk, var AquAdvantage laks i 2015. Laksen ble transformert med et veksthormonregulerende gen fra en Pacific Chinook-laks og en promoter fra en havpik som gjorde det mulig å vokse året rundt i stedet for bare om våren og sommeren.
Hovedartikkel: Genteknikk
Planter ( Solanum chacoense ) transformeres ved hjelp av agrobacterium
Genmodifiserte avlinger har gener tilsatt eller fjernet ved hjelp av genteknikk , opprinnelig inkludert genpistoler , elektroporering , mikroinjeksjon og agrobacterium . Mer nylig tilbød CRISPR og TALEN mye mer presise og praktiske redigeringsteknikker.
Genpistoler (også kjent som biolistics) "skyter" (direkte høyenergipartikler eller stråling mot) målretter gener inn i planteceller. Det er den vanligste metoden. DNA er bundet til små partikler av gull eller wolfram som deretter blir skutt inn i plantevev eller enkeltplanterceller under høyt trykk. De akselererte partiklene trenger inn i både celleveggen og membranene . DNA skiller seg fra metallet og er integrert i plante-DNA inne i kjernen . Denne metoden har blitt brukt med suksess for mange dyrkede avlinger, spesielt monocots som hvete eller mais, der transformasjon ved bruk av Agrobacterium tumefaciens har vært mindre vellykket. Den største ulempen med denne prosedyren er at alvorlig skade kan gjøres på cellevevet.
Agrobacterium tumefaciens - formidlet transformasjon er en annen vanlig teknikk. Agrobakterier er naturlige planteparasitter . Deres naturlige evne til å overføre gener gir en annen teknisk metode. For å skape et passende miljø for seg selv, setter disse Agrobacteria sine gener inn i planteverter, noe som resulterer i en spredning av modifiserte planteceller nær jordnivået ( krongalle ). Den genetiske informasjonen for tumorvekst er kodet på et mobilt, sirkulært DNA-fragment ( plasmid ). Når Agrobacterium infiserer en plante, overfører den dette T-DNA til et tilfeldig sted i plantegenomet. Når det brukes i genteknologi, fjernes det bakterielle T-DNA fra bakterieplasmidet og erstattes med ønsket fremmede gen. Bakterien er en vektor som muliggjør transport av fremmede gener inn i planter. Denne metoden fungerer spesielt godt for dicotyledonous planter som poteter, tomater og tobakk. Agrobacteria-infeksjon er mindre vellykket i avlinger som hvete og mais.
Elektroporering brukes når plantevevet ikke inneholder cellevegger. I denne teknikken "kommer DNA inn i plantecellene gjennom miniatyrporer som midlertidig er forårsaket av elektriske pulser."
Mikroinjeksjon brukes til å direkte injisere fremmed DNA i celler.
Planteforskere, støttet av resultater av moderne omfattende profilering av avlingssammensetning, påpeker at avlinger som er modifisert ved hjelp av GM-teknikker, har mindre sannsynlighet for å ha utilsiktede endringer enn det som er avlet med avlinger.
I forskning er tobakk og Arabidopsis thaliana de hyppigst modifiserte plantene, på grunn av velutviklede transformasjonsmetoder, enkel forplantning og godt studerte genomer. De fungerer som modellorganismer for andre plantearter.
Å introdusere nye gener i planter krever en promoter som er spesifikk for området der genet skal uttrykkes. For eksempel, for å uttrykke et gen bare i riskorn og ikke i blader, brukes en endosperm- spesifikk promoter. De kodoner i genet må optimaliseres for den organismen som følge av kodonanvendelse skjevhet .
Typer modifikasjoner
Transgen mais som inneholder et gen fra bakteriene Bacillus thuringiensis
Transgene planter har gener satt inn i dem som er avledet fra en annen art. De innsatte genene kan komme fra arter i samme rike (plante til plante), eller mellom riker (for eksempel bakterier til plante). I mange tilfeller må det innsatte DNA modifiseres litt for å uttrykkes riktig og effektivt i vertsorganismen. Transgene planter brukes til å uttrykke proteiner , som kryptoksiner fra B. thuringiensis , herbicidresistente gener, antistoffer og antigener for vaksinasjoner . En studie ledet av European Food Safety Authority (EFSA) fant også virale gener i transgene planter.
Transgene gulrøtter har blitt brukt til å produsere stoffet Taliglucerase alfa som brukes til å behandle Gauchers sykdom . I laboratoriet har transgene planter blitt modifisert for å øke fotosyntese (for tiden ca. 2% på de fleste planter versus det teoretiske potensialet på 9-10%). Dette er mulig ved å endre RUBISCO -enzym (dvs. endring C 3 planter i C 4 planter), ved å plassere den i en RUBISCO carboxysome , ved tilsetning av CO
2pumper i celleveggen, eller ved å endre bladform eller størrelse. Planter er konstruert for å vise bioluminescens som kan bli et bærekraftig alternativ til elektrisk belysning.
Cisgene planter er laget ved hjelp av gener som finnes i samme art eller nært beslektet, der konvensjonell planteforedling kan forekomme. Noen oppdrettere og forskere hevder at cisgenisk modifisering er nyttig for planter som er vanskelige å krysse med konvensjonelle midler (for eksempel poteter ), og at planter i cisgenic-kategorien ikke bør kreve samme regulatoriske kontroll som transgener.
Genmodifiserte planter kan også utvikles ved hjelp av gen knockdown eller gen knockout for å endre den genetiske sammensetningen av en plante uten å inkorporere gener fra andre planter. I 2014, kinesisk forsker Gao Caixia innlevert patenter på etablering av en stamme av hvete som er motstandsdyktig mot meldugg . Stammen mangler gener som koder for proteiner som undertrykker forsvaret mot mugg. Forskerne slettet alle tre kopiene av genene fra hvetens heksaploide genom. Gao brukte TALEN- og CRISPR - genredigeringsverktøyene uten å legge til eller endre noen andre gener. Ingen feltforsøk ble umiddelbart planlagt. CRISPR-teknikken har også blitt brukt av Penn State-forskeren Yinong Yang for å modifisere hvite knappsopp ( Agaricus bisporus ) for å være ikke-brunende, og av DuPont Pioneer for å lage et nytt utvalg av mais.
Integrering av flere egenskaper
Med integrering av flere egenskaper kan flere nye egenskaper integreres i en ny avling.
GM-mats økonomiske verdi for bønder er en av de største fordelene, inkludert i utviklingsland. En studie fra 2010 fant at Bt-mais ga økonomiske fordeler på 6,9 milliarder dollar de siste 14 årene i fem Midwestern-stater. Flertallet (4,3 milliarder dollar) opptjente bønder som produserer mais som ikke er Bt. Dette ble tilskrevet europeiske maisborerpopulasjoner redusert ved eksponering for Bt-mais, noe som etterlot færre å angripe konvensjonell mais i nærheten. Landbruksøkonomer beregnet at "verdensoverskudd [økte med] 240,3 millioner dollar for 1996. Av denne summen gikk den største andelen (59%) til amerikanske bønder. Frøbedrift Monsanto mottok den nest største andelen (21%), etterfulgt av amerikanske forbrukere ( 9%), resten av verden (6%), og bakterieplasmeleverandøren, Delta & Pine Land Company i Mississippi (5%). "
I følge International Service for Acquisition of Agri-biotech Applications (ISAAA), i 2014, dyrket omtrent 18 millioner bønder bioteknologiske avlinger i 28 land; Om lag 94% av bøndene var ressursfattige i utviklingsland. 53% av det globale bioteknologiske avlingsarealet på 181,5 millioner hektar ble dyrket i 20 utviklingsland. PG Economics omfattende 2012-studie konkluderte med at GM-avlinger økte gårdsinntektene over hele verden med 14 milliarder dollar i 2010, med over halvparten av denne totalen til bønder i utviklingsland.
Kritikere utfordret de påståtte fordelene for bønder over forekomsten av partiske observatører og fravær av randomiserte kontrollerte studier . Den viktigste Bt-avlingen dyrket av småbønder i utviklingsland er bomull. En gjennomgang fra 2006 av funn av Bt-bomull av landbruksøkonomer konkluderte med at "den totale balansen, selv om den er lovende, er blandet. Den økonomiske avkastningen er svært variabel over år, gårdstype og geografisk beliggenhet".
I 2013 ba European Academies Science Advisory Council (EASAC) EU om å tillate utvikling av GM-teknologier for landbruket for å muliggjøre mer bærekraftig jordbruk ved å bruke færre land-, vann- og næringsressurser. EASAC kritiserer også EUs "tidkrevende og dyre regelverk" og sa at EU hadde falt etter i adopsjonen av GM-teknologi.
Deltakere i landbruksmarkedene inkluderer frøbedrifter, landbrukskjemiske selskaper, distributører, bønder, kornheiser og universiteter som utvikler nye avlinger / egenskaper, og hvis landbruksutvidelser gir bønder råd om beste praksis. Ifølge en 2012-gjennomgang basert på data fra slutten av 1990-tallet og begynnelsen av 2000-tallet, brukes mye av den GM-avlingen som dyrkes hvert år til husdyrfôr, og økt etterspørsel etter kjøtt fører til økt etterspørsel etter GM-avlinger. Bruk av fôrkorn som en prosentandel av total avlingsproduksjon er 70% for mais og mer enn 90% av oljefrømåltider som soyabønner. Cirka 65 millioner tonn GM-maiskorn og rundt 70 millioner tonn soyamel måltider fra GM-soya blir til fôr.
I 2014 var den globale verdien av bioteknologifrø 15,7 milliarder dollar; 11,3 milliarder amerikanske dollar (72%) var i industriland og 4,4 milliarder dollar (28%) var i utviklingslandene. I 2009 hadde Monsanto 7,3 milliarder dollar i salg av frø og fra lisensiering av teknologi; DuPont, gjennom sitt Pioneer- datterselskap, var det nest største selskapet i det markedet. Fra og med 2009 representerte den samlede Roundup-serien med GM-frø ca 50% av Monsantos virksomhet.
Noen patenter på GM-egenskaper er utløpt, noe som tillater lovlig utvikling av generiske stammer som inkluderer disse egenskapene. For eksempel er generisk glyfosattolerant GM soya nå tilgjengelig. En annen innvirkning er at egenskaper utviklet av en leverandør kan legges til en annen leverandørs proprietære stammer, noe som potensielt øker produktvalget og konkurransen. Patentet på den første typen Roundup Ready- avling som Monsanto produserte (soyabønner) utløp i 2014, og den første høsten av ikke-patenterte soyabønner skjer våren 2015. Monsanto har bredt lisensiert patentet til andre frøbedrifter som inkluderer glyfosatresistens. egenskaper i deres frøprodukter. Cirka 150 selskaper har lisensiert teknologien, inkludert Syngenta og DuPont Pioneer .
I 2014 konkluderte den største gjennomgangen ennå at effektene av GM-avlinger på oppdrett var positive. Den meta-analyse anses alle publiserte engelskspråklige undersøkelser av agronomiske og økonomiske konsekvenser mellom 1995 og mars 2014 for tre store GM avlinger: soyabønner, mais og bomull. Studien fant at herbicidtolerante avlinger har lavere produksjonskostnader, mens for insektresistente avlinger ble redusert bruk av plantevernmidler oppveid av høyere frøpriser, og etterlot de totale produksjonskostnadene omtrent det samme.
Utbyttet økte med 9% for herbicidtoleranse og 25% for insektresistente varianter. Bønder som adopterte GM-avlinger tjente 69% høyere fortjeneste enn de som ikke gjorde det. Gjennomgangen fant at GM-avlinger hjelper bønder i utviklingsland, og øker avlingene med 14 prosentpoeng.
Forskerne vurderte noen studier som ikke var fagfellevurdert, og noen få som ikke rapporterte prøvestørrelser. De forsøkte å korrigere for publikasjonsforstyrrelser ved å vurdere kilder utenfor akademiske tidsskrifter . Det store datasettet tillot studien å kontrollere potensielt forvirrende variabler som bruk av gjødsel. Separat konkluderte de med at finansieringskilden ikke påvirket studieresultatene.
Genmodifisert King Edward-potet (til høyre) ved siden av King Edward som ikke er genetisk modifisert (til venstre). Forskningsfelt tilhørende det svenske universitetet for landbruksvitenskap i 2019.
GM-avlinger dyrket i dag, eller under utvikling, har blitt modifisert med forskjellige egenskaper . Disse egenskapene inkluderer forbedret holdbarhet , sykdomsresistens , stressmotstand, herbicidresistens , skadedyrsresistens , produksjon av nyttige varer som biodrivstoff eller medisiner, og evne til å absorbere toksiner og for bruk i bioremediering av forurensning.
Nylig har forskning og utvikling vært rettet mot forbedring av avlinger som er lokalt viktige i utviklingsland , som insektresistent cowpea for Africa og insektresistent brinjal (aubergine).
Den første genetisk modifiserte avlingen som ble godkjent for salg i USA var FlavrSavr- tomaten, som hadde lengre holdbarhet. Først solgt i 1994, opphørte FlavrSavr tomatproduksjon i 1997. Den er ikke lenger på markedet.
I november 2014 godkjente USDA en GM-potet som forhindrer blåmerker.
I februar 2015 ble Arctic Apples godkjent av USDA, og ble det første genetisk modifiserte eplet godkjent for salg i USA. Gendemping ble brukt for å redusere uttrykket av polyfenoloksidase (PPO) , og forhindret dermed enzymatisk bruning av frukten etter at den er blitt skåret opp. Egenskapen ble lagt til Granny Smith og Golden Delicious varianter. Egenskapen inkluderer et bakterielt antibiotikaresistensgen som gir resistens mot antibiotikumet kanamycin . Genteknikken involverte dyrking i nærvær av kanamycin, som bare tillot resistente sorter å overleve. Mennesker som bruker epler får ikke kanamycinresistens, per arcticapple.com. FDA godkjente eplene i mars 2015.
Forbedret fotosyntese
Planter bruker ikke-fotokjemisk slukking for å beskytte dem mot store mengder sollys. Planter kan slå på slukkemekanismen nesten øyeblikkelig, men det tar mye lengre tid før den slås av igjen. I løpet av den tiden den er slått av, øker mengden energi som blir kastet bort. En genetisk modifikasjon i tre gener gjør det mulig å korrigere dette (i en prøve med tobakkplanter). Som et resultat var utbyttet 14-20% høyere, når det gjelder vekten av de høstede tørre bladene. Plantene hadde større blader, var høyere og hadde kraftigere røtter.
En annen forbedring som kan gjøres på fotosyntese prosessen (med C3 pathway planter ) er på fotosorespirasjon . Ved å sette inn C4-banen i C3-planter kan produktiviteten øke med så mye som 50% for kornavlinger , for eksempel ris.
Forbedret næringsverdi
Noen GM-soyabønner tilbyr forbedrede oljeprofiler for prosessering. Camelina sativa er modifisert for å produsere planter som akkumulerer høye nivåer av oljer som ligner på fiskeoljer .
Gullris , utviklet av International Rice Research Institute (IRRI), gir større mengder vitamin A rettet mot å redusere vitamin A-mangel . Fra januar 2016 har gylden ris ennå ikke blitt dyrket kommersielt i noe land.
En genetisk modifisert kassava henhold utviklings tilbyr lavere cyanogen glukosider og forbedret protein- og andre næringsstoffer (kalt BioCassava).
I november 2014 godkjente USDA en potet som forhindrer blåmerker og produserer mindre akrylamid ved steking. De bruker ikke gener fra ikke-potetarter. Egenskapen ble lagt til variantene Russet Burbank , Ranger Russet og Atlantic.
Planter er konstruert for å tåle ikke-biologiske stressfaktorer , som tørke , frost og høy jordinnhold . I 2011 ble Monsantos DroughtGard-mais den første tørkebestandige GM-avlingen som fikk amerikansk markedsføringstillatelse.
Tørkebestandighet oppstår ved å modifisere plantens gener som er ansvarlige for mekanismen kjent som crassulacean acid metabolism (CAM), som gjør at plantene kan overleve til tross for lave vannnivåer . Dette gir løfter for vanntunge avlinger som ris, hvete, soyabønner og poppel for å akselerere tilpasningen til vannbegrensede miljøer. Flere saltinnholdstoleransemekanismer er identifisert i salttolerante avlinger. For eksempel er ris, raps og tomatavlinger genetisk modifisert for å øke toleransen mot saltstress.
Fra og med 1999 var den vanligste GM-egenskapen glyfosattoleranse . Glyfosat (den aktive ingrediensen i Roundup og andre herbicidprodukter) dreper planter ved å forstyrre den shikimate banen i planter, noe som er viktig for syntesen av de aromatiske aminosyrene fenylalanin , tyrosin og tryptofan . Den shikimate banen er ikke tilstede hos dyr, som i stedet får aromatiske aminosyrer fra kostholdet. Mer spesifikt hemmer glyfosat enzymet 5-enolpyruvylshikimate-3-fosfatsyntase (EPSPS).
Denne egenskapen ble utviklet fordi herbicidene som ble brukt på korn- og gressavlinger på den tiden, var svært giftige og ikke effektive mot smalbladet ugress. Dermed vil utvikling av avlinger som tåler sprøyting med glyfosat, både redusere miljø- og helserisiko, og gi bonden en landbruksfordel.
Noen mikroorganismer har en versjon av EPSPS som er motstandsdyktig mot glyfosathemming. En av disse ble isolert fra en Agrobacterium- stamme CP4 (CP4 EPSPS) som var resistent mot glyfosat. Den CP4 EPSPS-genet ble konstruert for anlegg ekspresjon ved å smelte den 5' ende av genet til en kloroplast transitt peptid avledet fra petunia EPSPS. Dette transittpeptidet ble brukt fordi det tidligere hadde vist en evne til å levere bakteriell EPSPS til kloroplaster fra andre planter. Dette CP4 EPSPS-genet ble klonet og transfisert til soyabønner .
Det plasmid som benyttes til å bevege genet inn i soyabønneavlinger var PV-GMGTO4. Den inneholdt tre bakteriegener, to CP4 EPSPS-gener og et gen som koder for beta-glukuronidase (GUS) fra Escherichia coli som markør. DNA ble injisert i soyabønnene ved hjelp av partikkelakselerasjonsmetoden . Soyabønnsort A54O3 ble brukt til transformasjonen .
Tobakksplanter er konstruert for å være resistente mot herbicidet bromoxynil .
Det er også kommersialisert avlinger som er resistente mot herbicidet glufosinat . Avlinger som er konstruert for motstand mot flere herbicider, slik at bønder kan bruke en blandet gruppe på to, tre eller fire forskjellige kjemikalier, er under utvikling for å bekjempe voksende resistens mot herbicider.
I oktober 2014 registrerte den amerikanske EPA Dow 's Enlist Duo- mais, som er genetisk modifisert for å være resistent mot både glyfosat og 2,4-D , i seks stater. Å sette inn et bakterielt aryloxyalkanoate dioxygenase-gen, gjør aad1 maisen motstandsdyktig mot 2,4-D. USDA hadde godkjent mais og soyabønner med mutasjonen i september 2014.
Monsanto har bedt om godkjenning for en stablet stamme som er tolerant mot både glyfosat og dikamba . Forespørselen inkluderer planer for å unngå drift av ugressmiddel til andre avlinger. Betydelig skade på andre ikke-resistente avlinger skjedde fra dicamba-formuleringer som skal redusere flyktiggjøring ved sprøyting på motstandsdyktige soyabønner i 2017. De nyere etikettene for dicamba-formulering angir å ikke spraye når gjennomsnittlige vindhastigheter er over 10–15 miles i timen km / t) for å unngå partikkeldrift, gjennomsnittlig vindhastighet under 3 miles per time (4,8 km / t) for å unngå temperaturinversjoner , og regn eller høye temperaturer er i neste dagsprognose. Imidlertid forekommer disse forholdene vanligvis bare i løpet av juni og juli i noen timer om gangen.
Tobakk, mais, ris og noen andre avlinger er konstruert for å uttrykke gener som koder for insektdrepende proteiner fra Bacillus thuringiensis (Bt). Innføringen av Bt-avlinger i perioden 1996 til 2005 er anslått å ha redusert det totale volumet av bruk av insektmiddelaktive ingredienser i USA med over 100 tusen tonn. Dette representerer en reduksjon på 19,4% i bruk av insektmidler.
På slutten av 1990-tallet ble en genetisk modifisert potet som var motstandsdyktig mot Colorado-potetbillen trukket tilbake fordi store kjøpere avviste den i frykt for motstand fra forbrukerne.
Papaya, poteter og squash er konstruert for å motstå virale patogener som agurkemosaikkvirus som til tross for navnet smitter et bredt utvalg av planter. Virusresistent papaya ble utviklet som svar på et papaya ringspot virus (PRV) utbrudd på Hawaii på slutten av 1990-tallet. De inneholder PRV DNA. Innen 2010 var 80% av hawaiiske papaya planter genetisk modifisert.
Poteter ble konstruert for motstand mot potet blad roll virus og potetvirus Y i 1998. Fattige salget førte til deres marked tilbaketrekking etter tre år.
Gul squash som var resistent mot først to, deretter tre virus ble utviklet, begynner på 1990-tallet. Virusene er vannmelon, agurk og courgette / mosaikk. Squash var den andre GM-avlingen som ble godkjent av amerikanske regulatorer. Egenskapen ble senere lagt til courgette.
Mange stammer av mais har blitt utviklet de siste årene for å bekjempe spredning av Mais-dvergmosaikkvirus , et kostbart virus som forårsaker forstyrret vekst som bæres i Johnson-gresset og spres av bladlusinsektvektorer. Disse trådene er kommersielt tilgjengelige, selv om motstanden ikke er standard blant GM-maisvarianter.
I 2012 godkjente FDA det første planteproduserte legemidlet , en behandling for Gauchers sykdom . Tobaksplanter er modifisert for å produsere terapeutiske antistoffer.
Alger er under utvikling for bruk i biodrivstoff . Forskere i Singapore jobbet med GM jatropha for produksjon av biodrivstoff. Syngenta har USDA-godkjenning for å markedsføre et mais varemerkebeskyttet Enogen som er genetisk modifisert for å konvertere stivelse til sukker for etanol . Noen trær er genetisk modifisert for å enten ha mindre lignin , eller for å uttrykke lignin med kjemisk labile bindinger. Lignin er den kritiske begrensende faktor ved bruk av tre for å gjøre bioetanol fordi lignin begrenser tilgjengeligheten av cellulose- mikrofibriller til depolymerisering av enzymer . Foruten med trær, er de kjemisk labile ligninbindinger også veldig nyttige for kornavlinger som mais,
Bedrifter og laboratorier jobber med planter som kan brukes til å lage bioplast . Poteter som produserer industrielt nyttige stivelser er også utviklet. Oljeholdige kan modifiseres til å produsere fettsyrer for vaskemidler , erstatning brensel og petrokjemi .
Forskere ved University of York utviklet et ugress ( Arabidopsis thaliana ) som inneholder gener fra bakterier som kan rense TNT og RDX- eksplosive jordforurensninger i 2011. 16 millioner hektar i USA (1,5% av den totale overflaten) anslås å være forurenset. med TNT og RDX. Men A. thaliana var ikke tøff nok til bruk på militære test grunnlag. Modifikasjoner i 2016 inkluderte switchgrass og bentgrass .
Genmodifiserte planter har blitt brukt til bioremediering av forurenset jord. Kvikksølv , selen og organiske forurensninger som polyklorerte bifenyler (PCB).
Marine miljøer er spesielt sårbare siden forurensning som oljeutslipp ikke kan holdes. I tillegg til menneskeskapt forurensning kommer millioner av tonn petroleum årlig inn i det marine miljøet fra naturlige sippere. Til tross for toksisiteten, elimineres en betydelig del av petroleumolje som kommer inn i marine systemer ved hydrokarbonnedbrytende aktiviteter i mikrobielle samfunn. Spesielt vellykket er en nylig oppdaget gruppe spesialister, de såkalte hydrokarbonoklastiske bakteriene (HCCB) som kan tilby nyttige gener.
Avlinger som mais reproduserer seksuelt hvert år. Dette randomiserer hvilke gener som blir forplantet til neste generasjon, noe som betyr at ønskelige egenskaper kan gå tapt. For å opprettholde en høykvalitets avling kjøper noen bønder frø hvert år. Vanligvis opprettholder frøfirmaet to innavlede varianter og krysser dem i en hybridstamme som deretter selges. Beslektede planter som sorghum og gammagras er i stand til å utføre apomixis , en form for aseksuell reproduksjon som holder plantens DNA intakt. Denne egenskapen er tilsynelatende kontrollert av et enkelt dominerende gen, men tradisjonell avl har ikke lyktes i å skape aseksuelt reproduserende mais. Genteknikk gir en annen vei til dette målet. Vellykket modifisering vil tillate bønder å plante igjen høstede frø som beholder ønskelige egenskaper, i stedet for å stole på kjøpt frø.
Genetiske modifikasjoner av noen avlinger eksisterer også, noe som gjør det lettere å bearbeide avlingen, dvs. ved å vokse i en mer kompakt form. Også noen avlinger (som tomater) har blitt genetisk modifisert for ikke å inneholde noe frø i det hele tatt.
Se også: Liste over genetisk modifiserte avlinger
Land godkjent i
Først godkjent
Alfalfa Dyrefôr OSS 2005 Godkjenning trukket tilbake i 2007 og deretter godkjent på nytt i 2011
Raps Matolje
Emulgatorer i pakket mat
Bomull Fiber
Bomull olje
Dyrefôr Argentina 2001
Mais Dyrefôr
Den Europeiske Union 1998 Vokst i Portugal, Spania, Tsjekkia, Slovakia og Romania
Soyabønner Dyrefôr
Sukkerroer Mat Canada 2001
OSS 1998 Kommersialisert 2007, produksjon blokkert 2010, gjenopptatt 2011.
Dyrefôr Argentina 1998
India 2002 Største produsent av Bt bomull
Aubergine Mat Bangladesh 2013 12 ha plantet på 120 gårder i 2014
Mexico 1996 Opprinnelsessenter for mais
Poppel Tre Kina 1998 543 ha bt poppel plantet i 2014
Andre modifiserte egenskaper
Høy laurat raps Canada 1996
fytase produksjon OSS 1998
Nellik Pynt Forsinket aldring Australia 1995
Modifisert blomsterfarge Australia 1995
Colombia 2000 I 2014 ble det dyrket 4 ha i drivhus for eksport
Den Europeiske Union 1998 To arrangementer utløp 2008, en annen godkjent 2007
Malaysia 2012 For dekorative formål
Økt lysin Canada 2006
Tørketoleranse Canada 2010
Papaya Mat Virusresistens Kina 2006
OSS 1996 Hovedsakelig dyrket på Hawaii
Petunia Pynt Modifisert blomsterfarge Kina 1997
Potet Mat Virusresistens Canada 1999
Industriell Modifisert stivelse OSS 2014
Rose Pynt Modifisert blomsterfarge Australia 2009 Overgitt fornyelse
Colombia 2010 Drivhusdyrking kun for eksport.
Økt produksjon av oljesyre Argentina 2015
Stearidonsyre produksjons Canada 2011
Squash Mat Virusresistens OSS 1994
Sukkerrør Mat Tørketoleranse Indonesia 2013 Kun miljøsertifikat
Tobakk Sigaretter Nikotinreduksjon OSS 2002
Antall USDA-godkjente feltutgivelser for testing vokste fra 4 i 1985 til 1194 i 2002 og var i gjennomsnitt rundt 800 per år etterpå. Antall steder per utgivelse og antall genkonstruksjoner (måter som genet av interesse er pakket sammen med andre elementer) - har økt raskt siden 2005. Utgivelser med agronomiske egenskaper (som tørkebestandighet) hoppet fra 1.043 i 2005 til 5.190 i 2013. Per september 2013 var rundt 7 800 utslipp godkjent for mais, mer enn 2200 for soyabønner, mer enn 1100 for bomull og rundt 900 for poteter. Utslipp ble godkjent for herbicidtoleranse (6772 utgivelser), insektresistens (4,809), produktkvalitet som smak eller ernæring (4896), agronomiske egenskaper som tørkebestandighet (5,190) og virus / soppresistens (2616). Institusjonene med flest autoriserte feltutgivelser inkluderer Monsanto med 6 782, Pioneer / DuPont med 1405, Syngenta med 565 og USDAs Agricultural Research Service med 370. Per september 2013 hadde USDA mottatt forslag om frigjøring av GM-ris, squash, plomme, rose, tobakk, lin og sikori.
Konstant eksponering for et toksin skaper evolusjonstrykk for skadedyr som er resistente mot det toksinet. For stor avhengighet av glyfosat og en reduksjon i mangfoldet av ugressbehandling, tillot spredning av glyfosatresistens i 14 ugressarter i USA og i soyabønner.
For å redusere motstanden mot Bacillus thuringiensis (Bt) avlinger, kom kommersialiseringen av transgen bomull og mais i 1996 med en styringsstrategi for å forhindre at insekter ble resistente. Insektmotstandsplaner er obligatoriske for Bt-avlinger. Målet er å oppmuntre en stor populasjon av skadedyr slik at eventuelle (recessive) resistensgener blir fortynnet i befolkningen. Motstand senker evolusjonær kondisjon i fravær av stressor, Bt. I tilfluktssteder overgår ikke motstandsdyktige stammer motstandsdyktige.
Med tilstrekkelig høye nivåer av transgenekspresjon, vil nesten alle heterozygotene (S / s), dvs. det største segmentet av skadedyrpopulasjonen som bærer en resistensallel, bli drept før modning, og forhindrer dermed overføring av resistensgenet til deres avkom. Refuges (dvs. felt av ikke-transgene planter) ved siden av transgene felt øker sannsynligheten for at homozygote resistente (s / s) individer og eventuelle overlevende heterozygoter vil parre seg med mottakelige (S / S) individer fra tilfluktsstedet, i stedet for med andre individer som bærer motstandsallel. Som et resultat forblir resistensgenfrekvensen i befolkningen lavere.
Kompliserende faktorer kan påvirke suksessen til høydose / tilfluktstrategien. For eksempel, hvis temperaturen ikke er ideell, kan termisk stress redusere Bt-toksinproduksjonen og etterlate planten mer utsatt. Enda viktigere er at redusert sensesonguttrykk er dokumentert, muligens resultat av DNA-metylering av promoteren . Suksessen med høydose / tilfluktstrategien har opprettholdt verdien av Bt-avlinger. Denne suksessen har avhengig av faktorer uavhengig av forvaltningsstrategi, inkludert lav innledende motstand allelfrekvenser, kondisjonskostnader forbundet med motstand, og overflod av ikke-Bt vertsplanter utenfor tilfluktsstedene.
Bedrifter som produserer Bt-frø introduserer stammer med flere Bt-proteiner. Monsanto gjorde dette med Bt bomull i India, hvor produktet ble raskt adoptert. Monsanto har også; i et forsøk på å forenkle prosessen med å implementere tilfluktssteder i felt for å overholde retningslinjene for insektmotstandshåndtering (IRM) og forhindre uansvarlig plantepraksis begynte å markedsføre frøposer med en bestemt andel tilflukt (ikke-transgene) frø blandet inn med Bt-frøene som ble solgt. Mynt "Refuge-In-a-Bag" (RIB), er denne praksisen ment å øke bøndenes overholdelse av tilfluktskravene og redusere ekstra arbeidskraft som trengs ved planting, fra å ha separate Bt- og tilfluktssekkposer tilgjengelig. Denne strategien vil sannsynligvis redusere sannsynligheten for at Bt-motstand oppstår for maisrotorm , men kan øke risikoen for motstand for lepidopteran mais skadedyr, for eksempel europeisk maisborer . Økt bekymring for motstand med frøblandinger inkluderer delvis resistente larver på en Bt-plante som kan bevege seg til en mottakelig plante for å overleve eller krysse pollinering av tilfluktpollen til Bt-planter som kan senke mengden Bt uttrykt i kjerner for ørefôringsinsekter.
Beste ledelsespraksis (BMP) for å kontrollere ugress kan bidra til å forsinke motstand. BMP inkluderer bruk av flere herbicider med forskjellige virkningsmåter, roterende avlinger, planting av ugressfritt frø, speiding av felt rutinemessig, rengjøringsutstyr for å redusere overføring av ugress til andre felt og vedlikehold av feltgrenser. De mest plantede GM-avlingene er designet for å tåle herbicider. I 2006 hadde noen ugresspopulasjoner utviklet seg til å tåle noen av de samme ugressmidlene. Palmer amaranth er et ugress som konkurrerer med bomull. Innfødt i det sørvestlige USA reiste den østover og ble først funnet resistent mot glyfosat i 2006, mindre enn 10 år etter at GM-bomull ble introdusert.
Bønder bruker generelt mindre insektmiddel når de planter Bt-resistente avlinger. Insektmiddelbruk på maisbruk gikk ned fra 0,21 pund per plantet dekar i 1995 til 0,02 pund i 2010. Dette er i samsvar med nedgangen i europeiske maisborepopulasjoner som et direkte resultat av Bt-mais og bomull. Etableringen av minimumskrav til tilflukt bidro til å forsinke utviklingen av Bt-motstand. Imidlertid ser det ut til at det utvikler seg motstand mot noen Bt-egenskaper i noen områder.
Ved å legge igjen minst 30% av avlingsrester på jordoverflaten fra høsting til planting, reduserer bevaring av jordbearbeiding jorderosjon fra vind og vann, øker vannretensjonen og reduserer jordforringelse samt vann og kjemisk avrenning. I tillegg reduserer bevaring av jordbearbeiding karbonavtrykket i landbruket. En 2014-gjennomgang som dekker 12 stater fra 1996 til 2006, viste at en økning på 1% i adskillelse av herbicat-tolerant (HT) soyabønner fører til 0,21% økning i bevaring av jordbearbeiding og en 0,3% reduksjon i kvalitetsjustert herbicidbruk.
Reguleringen av genteknologi gjelder tilnærminger fra regjeringer for å vurdere og håndtere risikoen forbundet med utvikling og utslipp av genetisk modifiserte avlinger. Det er forskjeller i reguleringen av GM-avlinger mellom land, med noen av de mest markante forskjellene mellom USA og Europa. Reguleringen varierer i et gitt land, avhengig av den tiltenkte bruken av hvert produkt. For eksempel blir en avling som ikke er beregnet til bruk av mat, vanligvis ikke vurdert av myndigheter som er ansvarlige for mattrygghet.
I 2013 ble GM-avlinger plantet i 27 land; 19 var utviklingsland og 8 var utviklede land. 2013 var det andre året der utviklingsland vokste et flertall (54%) av den totale GM-høsten. 18 millioner bønder dyrket GM-avlinger; rundt 90% var småbrukere i utviklingsland.
2013– GM beplantet areal (millioner hektar)
Bioteknologiske avlinger
OSS 70.1 Mais, soyabønner, bomull, raps, sukkerarbeid, alfalfa, papaya, squash
Brasil 40.3 Soyabønner, mais, bomull
Argentina 24.4 Soyabønner, mais, bomull
India 11.0 Bomull
Canada 10.8 Raps, mais, soya, sukkerarbeid
The United States Department of Agriculture (USDA) rapporterer hvert år på det totale arealet av GM sorter plantet i USA. I følge National Agricultural Statistics Service representerer statene som er publisert i disse tabellene 81–86 prosent av alt areal som er plantet med mais, 88–90 prosent av alt areal som er plantet med soyabønner og 81–93 prosent av alt plantet areal på høylandet bomull (avhengig av året ).
Globale estimater produseres av International Service for Acquisition of Agri-biotech Applications (ISAAA) og kan finnes i deres årsrapporter, "Global Status of Commercialized Transgenic Crops".
Bønder har adoptert GM-teknologi i stor grad (se figur). Mellom 1996 og 2013 økte det totale overflatearealet av jord dyrket med GM-avlinger med en faktor på 100, fra 17.000 kvadratkilometer (4.200.000 dekar) til 1.750.000 km 2 (432 millioner dekar). 10% av verdens dyrkbare mark ble plantet med GM-avlinger i 2010. Per 2011 ble 11 forskjellige transgene avlinger dyrket kommersielt på 395 millioner dekar (160 millioner hektar) i 29 land som USA, Brasil, Argentina, India, Canada , Kina, Paraguay, Pakistan, Sør-Afrika, Uruguay, Bolivia, Australia, Filippinene, Myanmar, Burkina Faso, Mexico og Spania. En av hovedårsakene til denne utbredte adopsjonen er den opplevde økonomiske fordelen teknologien gir bønder. For eksempel ga systemet med å plante glyfosatresistent frø og deretter bruke glyfosat når planter dukket opp, bønder muligheten til å dramatisk øke utbyttet fra en gitt tomt, siden dette tillot dem å plante rader nærmere hverandre. Uten det måtte bøndene plante rader langt nok fra hverandre for å bekjempe ugress med ujevn mekanisk jordbearbeiding. På samme måte betyr bruk av Bt-frø at bønder ikke trenger å kjøpe insektmidler, og deretter investere tid, drivstoff og utstyr i å bruke dem. Kritikere har imidlertid bestridt om avlingene er høyere og om kjemisk bruk er mindre, med GM-avlinger. Se artikkelen om genetisk modifiserte matkontroverser for informasjon.
Landareal brukt til genetisk modifiserte avlinger etter land (1996–2009), i millioner av hektar. I 2011 var arealet som ble brukt 160 millioner hektar, eller 1,6 millioner kvadratkilometer.
I USA var innen 2014 94% av det beplantede arealet av soyabønner, 96% bomull og 93% av mais genetisk modifiserte varianter. Genmodifiserte soyabønner hadde bare herbicidtolerante egenskaper, men mais og bomull hadde både herbicidtoleranse og insektbeskyttelsesegenskaper (sistnevnte i stor grad Bt-protein). Disse utgjør "input-trekk" som er rettet mot å være økonomisk fordelaktig for produsentene, men kan ha indirekte miljøfordeler og kostnadsfordeler for forbrukerne. Dagligvareprodusentene i Amerika estimerte i 2003 at 70–75% av all bearbeidet mat i USA inneholdt en GM-ingrediens.
Europa dyrker relativt få genetisk konstruerte avlinger med unntak av Spania, hvor en femtedel av mais er genetisk konstruert, og mindre mengder i fem andre land. Den EU hadde en 'de facto' forbud mot godkjenning av nye GM avlinger, fra 1999 til 2004. GM-avlinger er nå regulert av EU. I 2015 er genetisk konstruerte avlinger forbudt i 38 land over hele verden, 19 av dem i Europa. Utviklingsland vokste 54 prosent av genetisk manipulerte avlinger i 2013.
De siste årene har GM-avlinger ekspandert raskt i utviklingsland . I 2013 vokste omtrent 18 millioner bønder 54% av verdens GM-avlinger i utviklingsland. 2013s største økning var i Brasil (403 000 km 2 mot 368 000 km 2 i 2012). GM-bomull begynte å vokse i India i 2002 og nådde 110 000 km 2 i 2013.
I følge ISAAA-rapporten fra 2013: "... totalt 36 land (35 + EU-28) har gitt regulatoriske godkjenninger for bioteknologiske avlinger for mat og / eller fôrbruk og for miljøutslipp eller planting siden 1994 ... totalt av 2833 myndighetsgodkjenninger som involverer 27 GM-avlinger og 336 GM-hendelser (NB: en "hendelse" er en spesifikk genetisk modifikasjon hos en bestemt art) er utstedt av myndigheter, hvorav 1321 er til bruk for mat (direkte bruk eller prosessering), 918 for fôrbruk (direkte bruk eller prosessering) og 599 for miljøutslipp eller planting. Japan har det største antallet (198), etterfulgt av USA (165, ikke inkludert "stablede" hendelser), Canada (146), Mexico (131) , Sør-Korea (103), Australia (93), New Zealand (83), EU (71 inkludert godkjenninger som er utløpt eller under fornyelsesprosess), Filippinene (68), Taiwan (65), Colombia (59), Kina ( 55) og Sør-Afrika (52). Mais har det største antallet (130 arrangementer i 27 land), etterfulgt av bomull (49 arrangementer i 22 land), potet ( 31 arrangementer i 10 land), canola (30 arrangementer i 12 land) og soyabønner (27 arrangementer i 26 land).
Hovedartikkel: Genmodifiserte matkontroverser
Direkte genteknologi har vært kontroversiell siden introduksjonen. De fleste, men ikke alle kontroversene, handler om GM-matvarer i stedet for avlinger i seg selv. GM-matvarer er gjenstand for protester, hærverk, folkeavstemninger, lovgivning, rettssaker og vitenskapelige tvister. Kontroversene involverer forbrukere, bioteknologiselskaper, statlige tilsynsmyndigheter, ikke-statlige organisasjoner og forskere.
Motstandere har motsatt seg GM-avlinger på flere grunner, inkludert miljøpåvirkninger, mattrygghet, om det er nødvendig med GM-avlinger for å dekke matbehovet, om de er tilstrekkelig tilgjengelige for bønder i utviklingsland og bekymringer over å underlegge avlinger underlagt immateriell rett. Sekundære spørsmål inkluderer merking, oppførsel fra myndighetsmyndigheter, effekten av bruk av plantevernmidler og toleranse for plantevernmidler.
En betydelig miljømessig bekymring for bruk av genetisk modifiserte avlinger er mulig krysningsavl med relaterte avlinger, noe som gir dem fordeler over naturlig forekommende varianter. Et eksempel er en glyfosatresistent risavling som krysser med en ukrudt slektning, noe som gir ugresset et konkurransefortrinn. Den transgene hybrid hadde høyere fotosyntese, flere skudd og blomster og flere frø enn de ikke-transgene hybrider. Dette demonstrerer muligheten for økosystemskader ved bruk av GM-avlinger.
Ingen rapporter om dårlige effekter av GM-mat er dokumentert i den menneskelige befolkningen. Merking av GM-avlinger er påkrevd i mange land, selv om United States Food and Drug Administration ikke gjør det, og det skiller heller ikke mellom godkjent GM og ikke-GM mat. USA vedtok en lov som krever at regler for merking skal utstedes innen juli 2018. Den tillater indirekte utlevering, for eksempel med et telefonnummer, strekkode eller et nettsted.
Advokatgrupper som Center for Food Safety , Union of Concerned Scientists , Greenpeace og World Wildlife Fund hevder at risiko knyttet til GM-mat ikke har blitt undersøkt og håndtert tilstrekkelig, at GM-avlinger ikke er tilstrekkelig testet og bør merkes, og at lovgivningen myndigheter og vitenskapelige organer er for nært knyttet til industrien. Noen studier har hevdet at genetisk modifiserte avlinger kan forårsake skade; en gjennomgang fra 2016 som analyserte dataene fra seks av disse studiene, fant at deres statistiske metoder var feil og ikke påviste skade, og sa at konklusjoner om GM-avlingssikkerhet burde trekkes fra "totaliteten av bevisene ... i stedet for langt- hentet bevis fra enkeltstudier ".
Wikimedia Commons har medier relatert til genetisk modifiserte planter .
"EU-register over autoriserte GM-avlinger" .
"Biotechnology Consultations on Food from GE Plant Varieties" .
"Nåværende og tidligere registrert seksjon 3 PIP-registreringer" .
Denne siden ble sist redigert 25. oktober 2020, kl. 10:37 (UTC) .
This page is based on the copyrighted Wikipedia article "Genetically_modified_crops" (Authors); it is used under the Creative Commons Attribution-ShareAlike 3.0 Unported License. You may redistribute it, verbatim or modified, providing that you comply with the terms of the CC-BY-SA.