Fugtteknisk opbygges tagelementer efter 4 forskellige virkemåder, som vist i fig. 6 med tilhørende placering i fugtanvendelsesklasser.
En kompakt konstruktionstype med tagdækning af tagpap, metal e.l. direkte på krydsfinerunderlag. Den fugttekniske balance sikres ved at fugt, der trænger op i konstruktionen i vinterhalvåret, drives tilbage til rummet af solvarmen om sommeren. For at undgå "fugtfældevirkning" anvendes altid en dampspærre med drænvirkning, f.eks. IcoVario. Det sikrer, at en mindre mængde utilsigtet fugt kan drives ud uden skade for konstruktionen. Bemærk, at loftsfladen skal være ret diffusionsåben, Z < 10 GPasm2/kg, som træbeton, gips ol.
Ventilerede løsninger opbygges efter det gammelkendte og velfungerende princip med ventilationsåbninger svarende til 1/500 af det bebyggede areal.Ventilationen sker stern-stern eller stern-kip med jævnt fordelte ventilationsåbninger ved tagfod og kip. Ca. halvdelen af det samlede udluftningsareal (1/1000) placeres ved kip og resten fordeles langs de to sider ved tagfod.Ventilationsprincippet kan anvendes på tagflader op til max ca. 20 m længde.
Ventilationsspalter og ventilationsåbninger dimensioneres efter hovedregler, som vis i tabel 2 og -3. Ved saddeltage med taghældninger over 10° anbefales udluftning i kip. Endvidere bemærkes, at der også skal være ventilation i taghulrum ved udvekslinger for ovenlys, grat, skotrende, skorsten mv. f.eks. ved hjælp af ventilationsstudse i undertaget. Hvis der anvendes insektnet eller snefangsrør i ventilationsåbningerne skal arealet normalt fordobles.
Fig.4: Fugttilskudet til indeluften afhænger af udeluftens månedsmiddeltemperatur og øges med fugtbelastningsklassen.
Fig.5: Middelklima i Danmark. Ved en relativ luftfugtighed i januar på f.eks. 85% og en temperatur på 1 grad vil den tilhørende ligevægtsfugtighed for træ være 21%.