En gång restes forntidshärdarna
här i skimret av de fjärran världarna.
Eld vid eld i hedenhös
samlade sin flock, medan jorden frös.
(ur dikten Tillägnan)
Posted in texter hem och hushållordpoesiTraditioner
‹ PreviousHemmets vrå – hemmets hägn
3 kommentarer på “Egen härd”
november 13, 2020 kl. 11:15 f m
Följer det här bonads lyckönskan från att bo tillsamnans i långa hus alltför många århundrade? Kanske det trängde för mycket.
november 10, 2020 kl. 9:03 f m
Älskar att resa med dina texter till stället där finns härd, eldstad, vedspisar, poesi, mormor och en nyfiken barn som ställer frågor. Fint!
november 10, 2020 kl. 3:40 e m
Att en text får någon att resa är väl den bästa komplimangen man kan få. Fint att ha dig som medresenär ❤️