Tankar/Text » Who Is This
10 juni 2013	| 08:11	| Tankar/Text
Had this thoughts strongly this week: Don´t take anything for granted, not even your health. It´s amazing that we wake up every morning and we can feel, we can breathe, we can walk, we can hear all the sounds, we can see all the colors… I´m so greatful that I am alive and i´m so blessed with so much stuff. We have it VERY good here in Sweden and it´s sad that you stop looking for what you actually have. Remember the most important it´s not the stuff, it´s the love you have for you and all the people around you. Faith, Hope & Love, but the greatest of these is love
12 maj 2013	| 14:37	| Tankar/Text
Jag har blivit så privat känner jag. Överallt. Det är som att jag inte längre delar med mig något till någon anymore. Behåller allt själv. Det finns faktiskt 1 person som jag pratar med lite om hur jag känner innerst inne.
Iallafall, jag är för det mesta glad & lycklig. Men sedan får man dessa dagar då man inte är lika glad & lycklig. Dessa dagar då tårarna rinner ned för kinderna. ÅH så skönt det är att få låta tårarna komma…
4 maj 2013	| 12:22	| Tankar/Text
Det finns en sak som jag haft svårt att erkänna för mig själv & som jag nästan inte pratat med någon om…
När vi var små frågade vi chans på varandra hela tiden, vi skrev lappar till varandra men samtidigt retade vi varandra ganska mycket. Ena veckan var vi tillsammans och andra pratade vi knappt med varandra. Vi var många gånger i samma lag när vi lekte. Vi hängde med varandra efter skolan många gånger även om vi gick i samma klass. Vi cyklade, retade varandra, skrattade och hängde med dom andra killarna i klassen. Gick på disco.
En gång cyklade vi till skolan på en lördag. Då sa han att "det där är dom farliga" och så ropade vi och retade dom äldre. Dom kom fram till oss men vi bara stod där orädda, iallafall jag var orädd. ha ha 😀
När andra barnen kollade snett på mig, antagligen för jag var adopterad eller något. Han kollade aldrig snett på mig. Han tog alltid min hand. En människa som var hur snäll och go som helst.
Minnena kommer jag alltid bära i mitt hjärta…
Läker mitt hjärta
30 april 2013	| 10:47	| Tankar/Text
Vi har bara ett liv här på jorden. Bäst att ta vara på det på bästa möjliga sätt.
Vi älskar & bli sårade. Man måste vara förbered på att bli sårad när man börjar älska.
It´s not easy… jag själv struggle about my heart right now. You know when you miss someone… its not easy!!
Första steget är att man erkänner för sig själv. Det har jag gjort. Snart är jag på benen, igen! Läkningen måste ta sin tid
25 april 2013	| 08:08	| Tankar/Text
Det finns så mycket här i världen som vi inte har nån kontroll över. Jordbävningar, översvämningar, dokusåpor… Men vi måste komma ihåg vad vi faktiskt har kontroll över: förlåtelse, nya chanser, möjligheten att börja om. För det enda som gör att världen inte är ödslig utan vacker… Är kärlek. Kärlek i alla dess former. Kärlek ger oss hopp.
TIDKULAN HAR FASTNAT
24 april 2013	| 20:29	| Tankar/Text
Tidkulan har fastnat halvvägs upp. Det ska påminna oss om att vi måste stanna upp & reflektera över året som gått. Minnas våra framgångar såväl som våra misstag. De löften vi har avgivit och brutit. De gånger vi öppnade oss för äventyret eller stängde in oss av rädsla för att bli sårade. Det handlar om en ny chans. En chans att förlåta. Att bättra sig, göra mer, ge mer, älska mer. Och sluta oroa sig för "tänk om" & börja bejaka det som komma skall. Låt oss komma ihåg att vara snälla mot varandra. Vänliga mot varandra.
22 april 2013	| 10:43	| Tankar/Text
Jag har i hela mitt liv gått min egna väg. Många gånger är det super läskigt. Speciellt att ta första klivet till ett okänt mark. Om man säger såhär, jag och min familj är som dag och natt. Jag är inte alls dom. Även om dom försökt & försöker forma mig som dom. Jag har gjort många saker som jag inte är stolt över. Rent ut sagt skäms över. Men det är väl så när man växer upp. Men iallafall, jag går min egna väg.
Jag är kristen… jag tror på Jesus… Jag har blivit räddad… ingen utav min familj är kristen. Dom är nästan emot det. Men som tur accepterar dom det mer och mer.
Det jag vill säga är att GÅ din egna väg. Våga sticka ut! Det är inget farligt. Visst, det kommer människor på vägen man förlorar. Men antagligen var dom inget att ha ändå.
Oj så många ggr jag gjort saker och ting, som jag vet att i framtiden kommer mitt hjärta brusta, i framtiden kommer jag må dåligt över det här. Men man lär sig utav misstagen.
Folk kan ge mig tips och råd, men jag kommer ändå ALLTID gå min egna väg. Men visst, sådana där JÄTTE stora saker här i världen, som lån lyssnar jag ju såklart på. fniss
Kanelbullens dag – Gav en bulle till en hemlös
4 oktober 2012	| 17:47	| Tankar/Text, Vardag
Eftersom det är kanelbullens dag här i Sverige. Tänkte jag att varför ska jag FÅ? Varför inte ge? Vi människor är alldeles för dåliga för att ge någonting till andra. Det finns en herre som är hemlös vid Stockholms Universitetet. Han står där VARJE dag. Idag bestämde jag mig för att köpa stor varm bulle och en kopp kaffe. Förstår ni hur glad han blev? DET gjorde min dag. Det gjorde MIG glad, att han blev så glad.
Ge, ge, ge och ni får tusen ggr tillbaka.
Har inte numret i huvudet
30 september 2012	| 17:20	| Tankar/Text, Vardag
Fick frågan förra veckan över hur länge jag och min karl varit tillsammans. Jag satt och verkligen försökte räkna ut. Hann inte tänka över svaret förrens jag fick svaret "Men du är ju tjej, ni har ju sånt i huvudet". hahaha ska man veta sånt? Men ja, jag fick till slut 8 månader och nu inser jag att det är 8 månader i Oktober.
För mig är det inte viktigt hur länge vi varit tillsammans. För det känns som om vi nyss träffades, nyss blev tillsammans även om det är 8 månader. Vi är fortfarande jätte kära i varandra och nyförälskade. Det är ju DET som räknas.
Snart får jag hålla om min största kärlek. Som jag älskar så mycket, som jag är så förälskad i. Nu är det inte många dagar kvar.