Håp for det nye året | Kirkens Nødhjelp
En nødrakett lyser opp Sukkertoppen på nyttårsaften. Foto: Leif Magne Helgesen.
Mørket ligger som et vegg til veggteppe over Longyearbyen, bare brutt av noen flyktige raketter som skytes opp på himmelen ved inngangen til det nye året. Likevel, det er kanskje på denne tiden av året at vi har den største horisonten over våre liv. Vi kan se bak oss, og framover på samme tid. Det gir perspektiver og muligheter.
Ser vi bare bak oss, vil vi fort snuble. Det å gå med ryggen inn i fremtiden fungerer dårlig for de fleste av oss. Samtidig kan vi ikke se langt foran oss. Vi kan bare skimte noe i mørket.
Vi i verdens nordligste bosetning skimter lys over breen i sør. Det gjør godt når lyset kommer tilbake. Vi er på vei videre.
Det er noe jeg har lært av å leve i nord. Mørke og kulde blir ofte brukt som symbol på det som er negativt, men det er ikke slik. Mørke er ikke negativt. Det er mye lys i mørket. Det er når mørket blir svart, at det blir tøft å leve. Heldigvis, selv da er det et håp som er sterkere enn døden.
Stjerneskudd oinn i det nye året. Foto: Leif Magne Helgesen.
Kulde er ikke negativt. Kuldegradene er ikke problemet. Det er varmegradene som er utfordringen. Det er i ferd med å bli for varmt på kloden vi bor på. Der bærer vi alle et ansvar for våre liv og våre handlinger i de fellesskap av mennesker vi tilhører.
85 måneder med varmerekorder
På Svalbard setter vi stadig nye varmerekorder. I 85 måneder etter hverandre, i over syv år, har vi månedlig satt nye varmerekorder. Det forteller et alvor.
Oppvarmingen i Arktis skjer dobbelt så raskt som det globale gjennomsnittet, i følge Norsk Polarinstitutt. Dette skjer i stor grad fordi smelting av snø og is gir en mørkere overflate og dermed økt opptak av solenergi.
I desember var gjennomsnittstemperaturen ved Svalbard lufthavn på minus 4,9 grader. Det høres kaldt ut, men det er hele 8,5 grader over normaltemperaturen for den måneden.
Hvor går veien videre. Foto: Leif Magne Helgesen.
Verden trenger kuldegradene i nord. Når gradestokken går under null, er vi glade på Svalbard. Om de plukker jordbær i Grimstad i mai mens vi har snøbyger i nord, gleder vi oss med det. Jorden er avhengig av et kaldt Arktis!
Fattigdom, konflikt og klima er de viktigste etiske utfordringene vi tar med oss inn i det nye året. Da er det viktig at vi har visjoner som gjør at vi beveger oss i riktig retning. Det letteste er å finne godstolen og bli sittende der, men det verden trenger er at vi beveger oss. Kjærligheten er ikke passiv. Kjærligheten ser og handler. Verden trenger at vi bryr oss.