Der fikk «Heimebane» sin første ordentlige metoo-episode. Og en ganske interessant en også. For slo han ikke bare tilbake med samme mynt? Vippet henne av pinnen, etter at hun gjorde det samme ved hjelp av flørting og seksuelle hentydninger? Hun ba nesten om det, gjorde hun ikke?
Nei, selvsagt gjorde hun ikke det. Det ene er flørting, det andre er trakassering. Det ene er sleip ordbruk, det andre seksuelt overgrep. Og det er ingen som ber om det. Ikke nesten, ikke i det hele tatt.
Forskjellen er stor og tydelig, og trolig blir den enda mer tematisert i neste episode av «Heimebane».
I denne omgangen slipper vi tematikken ganske raskt, for da Helena går opp på tribunen, blir hun vinket bort til de nå svært så vennligsinnede supporterne. De har sett engasjementet hennes, og hvor hardt laget har jobbet, og nå mobiliserer den tolvte mann. Vargs supportersang ljomer over stadion, mens vi ser bilder av byen, verftet, kirken med Varg-flagg vaiende utenfor. Endelig har gutta hele byen i ryggen, og det er visst alt som skal til for at de klarer å sette inn enda et mål, like før dommeren blåser.
I garderoben feirer laget seieren ved å skryte av hverandre, alle tidligere uenigheter til side. Budskapet er åpenbart, dette var en lagseier, ikke en kamp for egoene.
Og da en gråtende Camilla dukker opp i gangen etter å ha slått opp med Steffen, snur Helena ryggen til laget og trøster datteren, for det er tross alt hun som er aller viktigst.