SUF Frederiksberg husker Rosa Luxemburg 101 år efter hendes mord | Socialistisk Ungdomsfront
Nyheder | Torsdag, januar 16, 2020 - 14:09
I går markerede 101-årsdagen for mordet af Rosa Luxemburg og Karl Liebknecht. De var revolutionens to vigtigste ledere og blev, myrdet i Berlin af det fascistiske frikorps, organiseret af den regerende socialdemokratiske parti.
Talrige fremtidige medlemmer og ledere af det nazistiske parti ville være tidligere aktive i selvsamme frikorps, herunder Ernst Röhm, fremtidig leder af Sturmabteilung, eller SA, Heinrich Himmler, fremtidig leder af Schutzstaffel eller SS, og Rudolf Höß, den fremtidige kommandant for Auschwitz koncentrationslejr.
Rosa Luxemburg, Karl Liebknecht og mange andre døde for en bedre verden - en som var fri for undertrykkelse, udbytning af andre og krig. Mange år er gået siden da, og endnu en gang vokser faren for verdenskrig. Denne gang drevet af en vanvittig aggression fra USA med atomtrusler, alt imens vi står overfor en ufattelig stor natur- og klimakrise, der fortsat går uadresseret. Ansvaret for alt dette ligger stadig hos, som det gjorde for et århundrede siden, den kapitalistiske verdensorden, der er drevet af en tåbelig drøm om evig vækst og hvis idealer bliver støttet af NATO, EU og Danmark.
Vi besluttede I SUF Frederiksberg at sende en delegation til mindemarchen i Berlin, ikke for at sørge over tabte revolutionære, men som en manifestation imod krig og fascisme og for kampånden og socialisme. Vi brugte hele weekenden i den tyske hovedstad, idet marchen var først om søndagen. I den anledning besøgte vi statuerne af Karl Marx og Friedrich Engels i Marx-Engels-Forum, og tog nogle billeder. Derfra drog vi rundt i Berlin og deltog i forskellige demonstrationer. Vi mødte op med nogle udenlandske kammerater, og om aftenen festede vi alle sammen i det rydningstruet anarkistisk, queerfeministisk separatistisk kollektiv, Liebig34.
Marchen begyndte allerede søndag morgen klokken 10, så vi skulle stå op tidligt efter en lang aften. Fremmødet til mindemarchen viste sig at være helt storslået med titusindvis af deltagere. Efter timevis af vandring og kampråb, nåede vi til gravstedet, hvor Rosa Luxemburg ligger med andre faldne forkæmpere for en bedre verden. Stemningen var her i første omgang en af tristhed, som ofte dukker op i skyggen af en sådanne uretfærdighed som mordet kan siges at have været, men tristheden blev hurtigt druknet af kampgejst og en tro på, at en anden verden er mulig.
En tro på Rosa og Karls arv. En tro på at vi kan organisere os i kampen mod krig og fascisme. En tro på at vi kan gøre en afgørende indsats mod klimaforandringer og naturødelæggelse, hvis virkning først rammer de fattigste i verden. Alt sammen for retten til et værdigt og frit liv, til værdighed uden forstillelse og til uafhængighed uden restriktioner.